PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 105 
(Kl&ppel) udara.' Glavice ovih batića većinom su obavite krpicami, 
a kadkada i poput batića glasovirskih kožom. Batići se, udarajući, 
drže medju kažiprstom i srednjakom, i to tako, da glavice batićeve 
udare u isti čas u one tri žice, koje skupa čine jedan glas. (Cim- 
balajući meće se ciunbalo na stol ili na tlo. Valja li cimbuljašu 
(cinbulašu, cimuljašu) idučke cimbalati, što biva ponajviše onda, 
kada prati svatove, onda si cimbalo objesi o vrat tako, da se ono 
o trbuh naslanja. 
Prije rabljahu cimbalo svi južni Slovjeni, nu sada se nalazi samo 
po Kranjskoj?, Hrvatskoj (n. pr. oko Novoga grada nedaleko od 
Koprivnice) i u Bosni. Po Bugarskoj, Srbiji, Bačkoj, Slavoniji, 
Dalmaciji nezna narod ništa za cimbalo, a malo ga kada i spominje 
narodna pjesma. (,Zajec ima iglu — cimbule — kaj buš z iglom 
delal? — cimbule — Bum si žakel krpal —— cimbule — itd.)*. 
Uzrok zašto nam je narod ostavio ovo svoje drevno glasbalo, 
isti je onaj, koji spomenusmo pri egedi i vijalu. Ono najme glas- 
balo posvojiše osobito magjarski narodni glasbari — Cigani, a tada 
ne htjede naš narod da bude ravan ovim evropskim nomadom. To 
nam valja samo pohvaliti, jer ,ponosna ljubim Španjolca“ reče ve- 
liki pjesnik, a česka poslovica veli: , Basa m4 koliky, a cimb4l hče- 
biky! (žertovnć n4sledovćni zvuku jakćsi madarskć kletby.“)* 
U Šabcu živi vrlo vješt do 60 godina star cimbulaš, koji je cim- 
balom obilazio cielih 20 godina po svih povečih mjestih Hrvatske, 
Plavonije, Srbije, Bosne i Ugarske. On se rodi u Biogradu, gdje 
se nauči ne samo cimbulati, nego i cimbale graditi. Budući muha- 
medske vjere, ne ima ina imena do Mustafe, ali je srbskoga ko- 
ljena, a turski jedva išto umije. Mustafa bijaše g. 1875 kod mene 
u Zagrebu, tumačijaše mi svoje glasbalo i svoju ,majstoriju“, koja 
mu bješe ne malim ponosom. Gornji opis cimbalov napisao sam 
po glasbalu' Mustafinu i pojedine mu česti nazvao po njegovu ka- 
zivanju. Izmedju drevnih cimbalaša naših znadem samo za Vlagju 
Minčetića, koji ,da je bio vlastelin dubrovački, da je vrlo dobro 
udarao u cembal i da je godine 1748 umro u Carigradu budući 
poklisarom dubrovačke republike.“ 
* Cimbalom zove naš narod i zvončić u uri, što je vrlo značajno, jer 
ovakov zvončić ne ima brenceta (Glockenschwengel) nego batić (Kl&ppel). 
* U Kranjskoj se cimbalo zove i ,,pentek“, a cimbalanje , petenkanjem“. 
Bog zna nije li otuda magjarska rieč ,pengetni“?.... 
* Vidi R. Ferd. Plohl - Herdvigov ,,Hrvatske narodne pjesme i pripo- 
viedke“ str. 79. štamp. u Varaždinu 1868. | 
* Vidi Fr. L. Celakovsky ,Ceske narodne poslovice.“ 
