PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 109 
Sealigerovo nagadjanje, da je glasbalo po najmanjem komadiću 
mekanike mu t. j. po šiljastih perih gavranovih tako nazvano, isto 
je tako prisiljeno, kao ono, da rieč viola dolazi od evietka viole, ili 
od skoka mlade krave. 
Trnjaja izveden od trn (spina, Dorn) ne znači dakako ni u slo- 
vjenskom ništa, ali mislim, da ova staroslovjenska rieč ne potiče 
od trn nego od trti tptru, koje rieči rabe i dan danas kod ne- 
kih glasbala, n. pr. kod roga i sopila, a znači tvorenje zvukova: 
»u rog se tare, u sopilo se tare“ a kaže se i ,trljati po bubnju“ (auf 
der Trommel einen Wirbel sehlagen). Ovamo idu i rieči torogonja 
(die Lirmglocke), tarakava (das Tororo) i tornjić (das Thurmhorn, 
buecinum turritum). 
E. Cindra. 
Cindra (dim. cindrica), zvana i skripka ili skripica, slovjenski 
citra, citara ili citre (pl) i pentek, njem. die Zither, sastoji od plo- 
snata dna i plosnate glasnjače, a. ovo je oboje spojeno okrajci vi- 
sokimi 5 cm. U glasnjaču urezana je okrugla glasnica, u koju je često 
ukladan sedev. Oblik varjače je ovakov. (V. sliku.) 
Žice su učvršćene poput onih cim- 
bale o male brukvice, pa teku preko 
male kobilice i hvataljke, na kojoj 
su krstnice od žute mjedi do glave, 
gdje su čivije zabite. Ima cindara 
razne veličine i razne ugodbe, najme 
od 4,5, 6 i 12 sborova. Za jedan 
sbor treba uviek dvie žice, ugodjene 
istozvučno. Cindra ugodjena je u če- 
tiri sbora i to ovako: e, f, a, 6, zove 
ge Sitna cindra ili cindrica. Onih osam 














žica, koje čine krdip, jesu uz hva- 
taljku, pa mogu s toga zamnieti samo 
u jednom glasu; Rusi ih zovu pri 
strunki, a mi bi ih. mogli zvati pa- 
žice, koje su ugodjene ovako: hes, 
6, d, f, g, a, hes. Ona sa pet sbora, 
najme srednja cindra (Tenorzither), ugodjena je u: a, 6, €, g, 

' Ovu je cindru (velika cindra 31 strunom) sagradio zagrebački glas- 
balar Ivan Veiser, a snimio ju je — kao i druga glasbala moje sbirke — 
ovdješnji fotograf Herman Fiekert, 
