122 M. MESIĆ, 
svoga prava odrekao, na narodu bijaše, da si po svojem pravu 
kralja bira. 
Kako poznajemo Zvonimira i onaj njegov položaj, štono si gaje 
umio zadobiti za živa Kresimira kralja, uza koga je napokon 
stajao poput suvladara kakova, scienim ja, da neće biti ništa na- 
ravnijega, nego ako pomislimo, da je sada, gdje se je radilo o iz- 
boru kralja, Zvonimir stupio medju sunarodnike svoje, od njih oče- 
kivajući, da će ga glasovi svojimi uzdići na kraljevski priestol, — 
pak to njegovo nastojanje i nadje po mojem mnienju njeku pod- 
poru. Ako se naime može uzeti, — a po mojem se mnienju i mora, 
— da je Zvonimir već tada pokazivao osobitu priklonost prama crkvi 
i težnjam njezinim, tada neće biti doista pogriešeno, ako se rekne, 
da bi rado bili vidjeli njega na priestolju kraljevskom i biskupi dalma- 
tinsko-hrvatski i svi oni, kojim je godilo, što je bio za Kresimira 
zavladao pravac tadanjim namjeram crkve i romanizmu prijazniji. 
Nu Zvonimir se nezadobavi taj put krune kraljevske, nego ona do- 
pade drugomu velmoži hrvatskomu, Slaviću po imenu. 
Kad bi se smjelo uzeti, da je vjere dostojna ona bilježka kašnjega 
vremena, koja veli, da je Slavić imao za ženu Kresimirovu kćer 
po imenu Nedu, tada bi prestala svaka težkoća u pitanju našem, - 
jer bi se naprosto reklo, da je pravo nasljedstva u pomanjkanju 
mužkoga potomstva na tanku krv prešlo, te da je tako Slavić po 
svojoj ženi do priestola došao. Nu i bez obzira na to, da ona bi- 
lježka nigdje ne nalazi u davnini potrebite si potvrde, upućuju nas 
već same, inače nam poznate okolnosti države hrvatske nakon smrti 
Kresimirove, da prije na to pomislimo, da je pitanje o popuni iz- 
pražnjenoga priestola razdoru povod dalo, nego da je bilo onako 
jednostavno i na miru riešeno. Zato dodje Slavić po mojem mnienju 
do priestolja kraljevskoga samo putem borbe stranačke, u kojoj su 
njemu proti banu Zvonimiru do pobjede pomogli razni življi: jedno 
naime oni od Zvonimirovih vršnjaka, velmoža i dostojanstvenika, 
koji su zavidnim okom gledali na silu njegovu i od nje zazirali, a 
zatim, kao što to prvi izreče jedan njemačkih povjestnika novijega 
vremena, svi oni, koji su još za živa Kresimira s negodovanjem 
motrili, kako im se kralj sve više priklanja zapadu i ideam nje- 
govim. Po tom bi dakle izbor Slavića značio reakciju proti onim 
značajnim smjerom Kresimirove vladavine, koja je medjutim sada 
samo sile naroda pociepala i po tom državu oslabila, ali bi bila 
mogla za sobom povući i većih posljedaka, da je dulje potrajalo 
vladanje načelnika njezina, kralja Slavića. 
