DIMITAR ZVONIMIR. 1238 
Slavićevo kraljevanje potraja medjutim samo kratko vrieme, jer 
već mjeseca studena g. 1076, a po svoj prilici i još nješto prije, 
bijaše on sužnjem normanskoga vojevode Haminga, koji se je bio 
s proljeća malo prije spomenute godine s četom svojom zaputio 
prama otokom i iztočnim obalam jadranskoga mora, da put krči 
daleko sižućim osnovam gospodara svoga, vojvode Roberta Guis- 
carda. Učinivši se naime taj junački i podhvatni Normanac, s po- 
četka pod okriljem i zaštitom rimske stolice, a poslie i u sukobu 
s voljom njezinom, gospodarom Apulije, Calabrije i Sicilije, zače se 
u duhu njegovu smiona misao, da na razvalinah raztrovanoga iz- 
točno-rimskoga carstva uzdigne svoje gospodstvo. Okolnosti, u kojih 
se je sada nalazila vlada byzantinska, pričiniše mu se prikladnimi 
za to, da učini prvi korak prema onoj osnovi svojoj, — da zado- 
bije na iztočnoj strani mora jadranskoga koju znatniju tačku, koja 
bi zatim mogla biti uporištem za dalje postupanje. Pohoti se svojoj 
mogaše Roberto ovaj put tim manje oteti, što je i hrvatsku državu 
vidio nesložnu; dapače, ako pravo razumijem izvorom, odatle je u 
njega jedna strana i pomoći zatražila. To su bili gradovi dalma- 
tinski, kojim nije išao u volju pravac, zavladavši u državi hrvat- 
skoj, odkako je na priestol zasio kralj Slavić. Vojevoda Robertov 
nepostiže medjutim cilja svoga, jer su mu se ne samo Hrvati na 
put stavili sa svom silom, koja se je u tadanjih okolnostih smoći 
mogla, nego se je na-nj jošte podigao i mletački dužda Dominik 
Silvio, kojemu je širenje vlasti normanske sa zapadne na iztočnu 
obalu jadransku isto tako protivno i pogibeljno bilo, kao što By- 
zantincem i Hrvatom. 
Za Hrvatsku imaše medjutim ta provala normanska ipak veoma 
štetnih posljedica. Zasužnjenjem kralja Slavića, kojemu poslie toga 
neima više traga u poviesti, bijaše zemlja izvrgnuta pogibelji novih 
borba za priestol i ubitačna za nju bezvladja. Smetnju njezinu i 
zabunu, koja nije mogla dosta brzo prestati, lakomo prihvatiše 
Mletčani, da se u povoljnih po se okolnostih opet uvrieže na dal- 
matinskoj obali. S hrvatske strane nebojeći se znatna odpora, a 
s dvorom carigradskim u osobito prijateljskih odnošajih stojeći 
navede dužda Silvio gradove dalmatinske na to, te su mu se već 
veljače mjeseca g. 1076 poklonili, pri čem se kao važna osobitost 
to primietiti mora, da se na dotičnoj izpravi, u kojoj se gradovi 
duždu podlažu, nalazi takodjer podpis nadbiskupa Lovre i još nje- 
kih visokih crkvenjaka. 
Osim te jedne štete, koja je snašla hrvatsku državu nakon za- 
