DIMITAR ZVONIMIR. 125 
na takova kandidata, koji bi pružao dovoljnih jamstva, da će ne 
samo Hrvatsku navratiti na one osnovam rimske stolice prijaznije 
pravce, kojimi je bila za kralja svoga Kresimira popošla, nego da 
će se i onoj ideji pokloniti, prema kojoj je Grgur smierao udesiti 
odnošaj izmedju obiju najviših u svietu vlasti i predstavnika nji- 
hovih, svjetovnih vladara na jednoj i pape rimskoga na drugoj 
strani. Takovim čovjekom pako, kao što ga je on želio vidjeti na 
priestolu hrvatskom , prikaza mu se Zvonimir, s kojega se je na- 
zori i mišljenjem upoznati mogao ne samo po onom, što je od 
biskupa saznao, nego po svoj prilici takodjer putem neposredna ob- 
ćenja sa Zvonimirom samim. Tim načinom dobi Zvonimir na svoju 
stranu ponajprije sve one, koji su se rado povadjali za glasom 
biskupa svojih, koji se je sada tim jače ozivao, što mu je bila na 
podkrepu došla rieč toli moćna i ugledna. Nu doskora morade još 
većma porasti broj onih, koji su stali na Zvonimira pozrievati kao 
na svoga budućega kralja. Ako su se prigodom prvoga izbora nakon 
smrti Kresimira kralja njeki te njeki od Zvonimira samo zato od- 
vraćali, jer su zazirali od moći njegove i saveza mu: sada, nakon 
žalostnoga izkustva, koje se je imalo iz vremena poslie zasužnjena 
Slavića, živa se želja probudjivaše u grudih tolikih Hrvata, eda bi 
po sreći zasio na priestol kralj moćan i svezami svojimi ugledan, 
koji bi u državi samoj umio uzpostaviti red zakoniti, i koji bi joj 
mogao vratiti ono, što je lakomi dušmanin nedavno od zemljišta 
njezina odtrgao, te koji bi vriedan bio i dalje ju braniti od sličnih 
napadaja. Da se tim željam zadovolji, o kojih je izpunjenju visila 
sreća i njihova i postojbine njihove: za to upravo pozrievahu sada 
na Zvonimira, jer im se je činilo, da se na njegovoj strani nalaze 
uvjeti, u tu svrhu potrebiti. Po njihovu se mišljenju mogaše od 
Zvonimira očekivati, da će umjeti kruni kraljevskoj vratiti sjaj 
njezin, koji je bio zadnje vrieme znatno pobliedio, te da će rad 
svoj tako udesiti, da državi bude što više koristi i od onih prijaz- 
nih i pouzdanih odnošaja, u koje je njim na očigled dolazio ne samo 
naprama biskupom, u Dalmaciji osobito uglednim, nego i naprama 
zastupniku silnoga pape Grgura, kojega se je priklonost i zaštita 
u tadanjih dnevih veoma cienila. Napokon i tastbina Zvonimirova 
s ugarskom vladajućom kućom, u kojoj je nedavno prije toga sta- 
riji Zvonimirov šura po imenu Gejza kraljem bio postao, nadvla- 
davši Salamuna i njegove njemačke zaštitnike, od kojih je neodvis- 
nosti ugarske države velika opasnost zagrozila bila, — i ta tast- 
bina Zvonimirova prikazivaše im se bez dvojbe u prijaznoj slici, 
