DIMITAR ZVONIMIR. 141 
izpravah njegovih navodi već kao kraljević, spominje se zadnji put 
g. 1083 i poslie mu nikada više traga neima: bit će dakle svako- 
jako umro još prije svoga roditelja. Tako se poruši nada Zvoni- 
mirova, te kada mu je valjalo ovaj sviet ostaviti, nije valjda bez 
bojazni i težkih slutnja pomislio na budućnost Hrvatske. 
Zvonimir je sam zadnji put spomenut kao vladajući kralj u iz- 
pravi od 8. listopada 1087, pak buduć da se njegov nasljednik već 
g. 1089 kao takov navodi, to je on preminuo njegdje g. 1088 na- 
kon dvanaestgodišnjega kraljevanja. U ostalom i ja uzimam, da je 
posve temeljito dokazano, da je Zvonimir umro ne nasilnom, nego 
naravskom smrću. 
U sviesti naroda hrvatskoga, te u pričah i pjesmah njegovih življa 
se uzčuva uspomena kralja Zvonimira nego li ikojega drugoga hr- 
vatskoga vladaoca. Za vjekove, dobi Zvonimirovoj bliže, jasno to 
dokazuje dukljanska kronika u svojoj novijoj i produženoj hrvat- 
skoj redakciji, koja uza sve svoje velike mane i nedostatke ipak tu 
vriednost ima, da je uzčuvala njeke narodne predaje: načinom ta- 
kovim, da im je barem jezgru ostavila neporušenu. 'Va kronika 
dakle ne samo da spominje kralja Zvonimira, nego i obširno o njem 
pripovieda, uznoseći krieposti, koje su ga riesile, osobito nabožnost 
njegovu i pravdoljublje, te opisujući ono sretno stanje, u kojem se 
je Hrvatska nalazila za vladanja takova kralja. Jezgra toga ljeto- 
piščeva pripoviedanja smatrati se može pravom i istinitom, jer što 
se tu kaže, nalazi u bitnosti potvrdu u onom, što smo o vladanju 
Zvonimirovu i drugim putem doznali. Ime se Zvonimirovo i poslie 
spominje, a to biva osobito svečanim načinom onda, kada se je ho- 
tjelo reći, da je Hrvatska njegda imala kraljeve roda domaćega, te 
da je nakon smrti zadnjega medju njimi svoju krunu slobodnom 
svojom voljom stavila na glavu kralja drugoga roda. Zadnjim kra- 
ljem roda domaćega bijaše pako smatran u spomenu narodnom kralj 
Zvonimir. Tako to biva u navedenoj kronici hrvatskoj, a tako se 
isto opetuje nakon njekoliko vjekova u onom poslanstvu, štono su ga 
bili Hrvati upravili iz sabora na Cetinu 28. travnja 1921 ka kralju 
Ferdinandu Habsburgovcu, koga su bili malo prije kraljem svojim 
izabrali. 
Nebijaše Zvonimir po imenu zadnji kralj hrvatskoga plemena; 
ali u istinu poslie njega nesjede više na priestol hrvatski vladar, 
koji bi bio djeli svojimi zavriedio, da ga potomstvo spominje, kao 
što je spominjalo kralja Zvonimira, s njegovim imenom spajajući 
uspomenu njekadanje moći i ugleda domovine svoje. 
