Tragovi oledbe na podnožju zagrebačke: 
gore. 
Citao u sjednici matematičko - prirodoslovnoga -razveda jugoslavenske akademije 
znanosti € umjetnosti 20. travnja 1876. 
PRAVI ČLAN DR. Gy. PILAR. 
Kad sam u ovom učenom zboru čitao razpravu ob uzrocih oledbe 
sad jedne sad druge zemaljske polutke, razpravljajuć čisto theoretično 
pitanje, činilo se je možebit komu, da je to pitanje za nas od manje 
važnosti, za nas, koji smo podaleko od velegorja alpinskoga, gdje 
oledba u njekoj mjeri još traje, te se silni plazuri sa snježnih vi- 
gočina u ravnicu spuštaju, noseć trhove stienja u dolinu, bruseć 
kamenje i tvoreć gruje, koje gotove rieke provaljuju. 
Za Alpe dakako znano nam je, da nose nedvojbenih dokaza, 
kako je njekoć ciela Švicarska plazuri pokrivena bila, pa se led na 
sjever u Svabsku a na jug u Italiju spuštao, sve do visine od 
219 m. rom sadanjom površinom mora. 
Podnožje tih plazura spuštalo se je u jezera lombardske ravnice, 
koja su onda prostorjem daleko presizala veličinu današnjih jezera 
sjeverne Italije." 
U središnjih Alpah su tragovi njekadanjega razprostranjenja pla- 
zura nepobitni. Koji bi prirodoslovac pohadjajuć u novije vrieme 
sjevernu Italiu htio propustiti priliku a da se nenaužije divota, koje 
mu pružaju okolice Ivree, zatim Bernata pa i Gardanskoga jezera, 
1 Tvrdnje Stoppani-a, Desora, Schimpera i Martinsa, da su se al- 
pinski ledenici spuštali u samo more (vidi moje djelo: Zur Frage tiber 
die Ursache der FHiszeiten, p. 7) nisu po najnovijih iztraživanjih ničim 
opravdane, jer školjke, koje su Caselli i Rosales Cigalini našli u grujah 
(morainah) ležećih medju Comom i Milanom , doduše su nedvojbeno 
pliocenske vrsti, ali su na drugotnom ležištu, te ih je tamo doneo i sa er- 
ratičnim materijalom smiešao ledenjak, koji se je u toj okolici u svoje 
vrieme dokončavao. Da su pako na drugotnom ležištu dokazuje njihova 
