TRAGOVI. OLEDBE. 145 
nego + kruta tjelesa sliediti moraju i zato visoke gore isto tako se 
razpuzavaju kao 1 tekutine, nego polaganije. 
Kod puzanja ipak valja to zadržati u pameti, da se gibanje gor- 
ske tjelesine nepojavljuje samo na površini nego se proteže duboko 
pod površinom, dakako u padajućem razmjeru. Posljedica toga gi- 
banja jest boranje površnih vrsta. Do podpune pomrsnje vrsta u 
tom slučaju nedodje. Razne tačke površine se zbliže, nu njihova 
medjusobna udaljenost smanji se pravilno i razmjerno. 
Kada bi dakle uslied postranoga tlaka gore zagrebačke nastalo 
gibanje površnoga materijala, nastale bi bore mladjih naslaga na 
podnožju gore. N. pr. pliocenske pješčine ovdje bi se nadigle tamo 
upale. Na taj način nebi si mogli protumačiti postanak ruševnoga 
gradiva o kojem ovdje govorimo. Još manje bi tim razjasnili tu 
okolnost, da to ruševno gradivo leži povrh vodoravnih ili neznatno 
poremećenih pliocenskih pješčinah. 
Protivno od toga što bi se dogoditi moralo s obzirom na stalne 
i poznate zakone geologičke dynamike, vidimo u okolici zagrebačkoj. 
U tom pogledu valja da se popnemo na Okrugljak: zapadna bo- 
čina toga brežuljka sastoji iz eratikuma, u kojem ima uloženih stiena 
više kubičnih stopa sadržaja. Taj cratikum počiva na pliocenskih 
pješčina, koje nimalo pomršene nisu, već pod malim kutom u pra- 
vilnih vrsta padaju prama jugoistoku. Kod kuće posjednika E. Ko- 
vačića bijaše liep profil, gdje se doticaj obiuh tvorba jasno raza- 
brati mogaše. Pješčine su sitnozrne, veoma rahle i puzke, te se 
nebi nikako mogle uzdržati u svojem nepomršenom položaju kad 
bi postran tlak od gore u većoj mjeri na nje bio djelovao. Taj je 
profil sada zatrpan. 
Isto tako našao sam blizu Vrabča brežuljak, koj dopire do ceste 
u Dused. Brežuljak taj u dolnjoj polovini svojoj sastoji iz pješčina 
skoro horizontalnih, a nad njimi oboren leži eratikum sastojeći se iz 
uglasta kamenja i žute ilovače. 
Ovo mi se vide tako pobitni razlozi, da puzanje za tumačenje 
navedena pojava uzeti nemogu misliti. S isto tako malo vjerojatnosti 
moglo bi se misliti na vode, da su one svojim mekaničkim učinkom 
ovaj materijal doplavile. Vo doduše predpostavljaju bečki geolozi 
kad brežuljke oko zagrebačke gore uvrštuju u kongerijske naslage 
ili ako ih pribrajaju belvederskom šljunku. 
Da se naslage oko Zagreba i zbilja nikako sa taložinami zamie- 
niti nemogu, dovoljno će se izviditi iztaknuvši dvie tačke. Ponaj- 
prije uplivom talasanja i tekućih voda razreda se, rekao bih, ruševni 
Bamima RSx>Io 10 
