148 GJ. PILAR, 
Prvi primjerak našao je g. L. Harazim slušatelj mudroslovja na 
hrv. sveučilištu. Kašnje je našasto do 12 komada manje više jasno 
prugasta bjelutka i to u jarugi koja zapadno od Tuškanca prama 
dolini se povlači. Najveći i najljepši kamen do 5 em. je debel. 
Trokutna je oblika sa straničnom duljinom od 14—16 em. Na jed- 
noj postranoj plohi i to koso na njezinu duljinu nosi taj kamen 
jasnih pruga, dosta krupnih pruga, medju kojimi je lupom još i 
sitnih pružica opaziti moći. 
Na temelju navedenih geologičkih podataka možemo oledjenje 
gore zagrebačke u bitnih crta ovako opisati: 
Na izmaku pliocenske tvorbe, kad je uslied velike ekcentričnosti 
putanje zemaljske zavladala oledba na sjevernoj polutci tako, da 
su plazuri sa Alpa dosizali skoro do površine mora, bila je i za- 
grebačka gora, tada recimo za 300 met. viša, takodjer oledjena. 
Osim izravno ohladjujućega upliva obćenitoga uzroka bilo je i 
drugih učinaka, koji su oledbu zagrebačke gore olakoćivali. 'To je 
ponajprije blizina ledenici pokrivenih Alpah i kraške visočine, a 
zatim i prostrane močvare i jezera stežuća se na podnožju zagre- 
bačke gore. 
Premda u vapnitih gorskih priedjelih alpinskih ima manje tra- 
gova oledbe nego drugdje, te i u našem Krasu dosada nitko, ko- 
liko je meni znano, nije naišao na te tragove, nedvojim ipak, da je 
i Kras za trajanja glacialne tvorbe oledjen bio. Velebit, Plešivica, 
Bjelasica pretiču daleko gorskom masom Vogeze i crnu Šumavu. 
Kraški vrhunci uzpinju se do blizu 2000 metara visine, te su na- 
sadjeni visočinami 300—600 metara nad morem uzdignutimi. 
Ipak je oledba kraške visočine morala u mnogom različita biti 
od oledbe u centralnih Alpah. GG. prof. Jiruš upozorio me je, da 
je oledba kraške visočine po oroplastičkih svojih osebina nalikovati 
imala plazurom vapnitih Alpa (Kalk-Alpen) u okolici Berchtes- 
gadena. Tamo ima ledenjaka, koji izpunjuju kotline nepomičuć se 
nikud nikamo, rastuć samo zimi a otapajuć se ljeti. 
Takovih ledenjaka moralo je zaista biti u Krasu, gdje ima toliko 
dolina sa svih strana, visokim gorjem okruženih. Spomenut ću samo 
Ličku poljanu, u koju su se plazuri s Velebita spuštali, zatim Kr- 
bavu, dabarsku dolinu itd. 
Ličko polje izpunjeno je sitnim dielomice uglastim šljunkom, koji 
njekoji geolozi tumače kao sladkovodan talog miocenske dobe. 
5 obzirom na vjerojatno oledjenje ličke doline opravdana je sumnja 
o tačnosti takova tumačenja. 
