O kompoziciji Gundulićeva Osmana. 
NAPISAO LUKA ZORE. 
Predano u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije zna- 
nosti i umjetnosti dne 3. studenoga 1876. 
LE 
G. prof. Armin Pavić, vazpravljajuć! o najboljem pjesniku i pje- 
smi, naime Gunduliću i Osmanidi,* ne vjeruje ni što piše Appen- 
dini ni Volantić ni Marković, nego scieni, da je Osmanida od dvije 
pjesme strpana naime od Vladislavijade i Osmana, a to malo ka- 
snije iza Gundulića, ali sasvim u drugo doba književnosti i od sla- 
bijeg pjesnika. On ne vjeruje dosadanjim knjižnicima, nego po sebi 
razlaže i razglaba pak prelazi na tobožnja svjedočanstva iz starine 
Dubrovačke. I ja sam te spomenike razvidio, pak evo što sam 
proučio i pobro. 
Stjepan Gradić pred Pali oevomi Kristijadom tiskanom u Rimu 
g. 1670 ,de vita, ingenio et studiis Junii Palmothae“ kaže ovako: 
»delegit (Palmotha) Illyricas Camoenas accensus gloria nobilis in 
civitate počtae Joannis Gundulae, Francisci filii, consobrini sui, cu- 
jus ingenium per ea tempora magno concivium exterorumque plausu 
in edendis elegantibus fabulis et nobilitando Ragusino theatro ver- 
sabatur, ,famaque jam inclitum erat edito illustri počmate de Vla- 
dislavi Polonorum Principis rebus in bello turcico gestis“. Ustavimo 
se na ovom prvom jeku od starine. Iz ovih zadnjih Gradićevih 
riječi izvadio je g. Pavić Vladislavijadu, i na prvi pogled kao da 
je ugatao. Nu kad dobro promozgaš stvar, nalaziš u riečima ,de 
Vladislavi Principis rebus in bello turcico gestis“ samu Osmanidu 
u kojoj se pjevaju hvale Vladislavu, a onim riečima parafrazana 
! U Radu jugosl. akad. XXXII. 104—105. 
? Nazivljem Osmanidom Gundulićevu pjesmu, a ne Osmanom, a to za 
razlikovat je od tobožnjega Pavićeva Osmana. 
