O KOMPOZICIJI GUNDULIĆEVA OSMANA. 1517 
Odista cienim da bi Gundulić bio pečatao Osmana', da ga je 
bio dovršio, pak kad nebi on to ni htio, potakli bi ga na to pri- 
jatelji i mnogi knjižnici koji su bili oko njega, jer kad se je on 
nakanio g. 1633 na svietlost izdati Ariadnu, u pozdravu i poklonu 
Marinku Tudisi piše ovako: ,Megju mnoziem prijateljima koji 
mene svjetuju i ljubežljivo sile, da Ariadnu moju budem na sviet 
prikazati, Vaše gospodstvo navlašto je, komu ja u to pogoditi že- 
lim itd.“. A gdje je ono, da i maloj kakvoj pjesmi, za koju bi se 
znalo da je u sviet turio naš Gundulić, prijatelj bi koji i knjižnik 
svio mu vienac, kako za piesni pokorne Ivan Palmotić-Dionović 
koji počimlje: 
Vječni vienac da se spravi 
Od lovora od zelena, 
I za slavu tvoga imena 
Na glavu se tvti postavi, 
a zaglavljuje: 
I učini da se reče, 
Da proroka prisvetoga 
Ime s pisma znana tvoga 
Sva oblita, svud protječe. 
A gdje je za iste pjesme Antun Kastratović? a gdje je za Ari- 
adnu Ivan Sara Bona Vučićević koji ovako načimlje: 
Ariadna ostavljena 
Tako liepa mladca cvili, 
Da diklica ucviljena 
Baka k sebi doć usili. 
pak svršuje: 
Jer njoj zapad krunu krije 
A tvoj lovor kako sada, 
Zelen je uviek, njemu nije 
Smrti, zime ni zapada. 
dulići ugoste u Jakinu u svoju kuću i odtada sliedeći nadpis resijaše oni dvor: 
VLADISLAVO SIGISMUNDI POLONORUM REGIS FILIO SCYTARUM TURCARUM- 
QUE TRIUMPHATORI INVICTO 
GUNDULA FAMILTA 
HOSPITI SUO 
UT CUJUS HUMANISSIMAM MAJESTATEM SEMEL IN HIS AEDIBUS ASPEXIT 
SEMPER IN IMAGINE SUSPICIAT. 
Ovo čitaj u prvom zamotuljku historičkomu oca Gianmarie Mattei u bi- 
blioteci Male Braće u Dubrovniku. Odavle se vidi da nema u nadpisu ni 
spomene o epos-u Gundulićevu, a očito je da je Vladislav od prilike puto- 
vao koju godinu iza onoga rata i nastupio na kuću Gundulića iz harnosti 
što mu je naš pjesnik posvetio Jeruzolim slobodjen. 
