O KOMPOZICIJI GUNDULIĆEVA OSMANA. 159 
dulićevoj, odakle svak može uvidjeti kako je razloženje Pavićevo 
ništavo, pošto su mu osnove tašte i slabe. 
II. 
Sad priegjimo na samu pjesmu. Najprije g. Pavić veli da ta to- 
božna pjesma ,Osman“ zauzimlje prvo i potonjih 5 pjevanja. Da 
vidimo. 
U I-vom pjevanju Osmanide nalazimo četiri kitice od 195—19 ovako: 
Vladislave, Poljačkoga 
Slavna kralja slavni sinu, 
Cim tva puni slava mnoga 
Svega svieta veličinu, 
Na pjevanja ova obrati 
Veličanstvo vedra čela, 
U kieh ti ištem prikazati 
Nedobitna tvoja djela. 
Kraljeviću glasoviti, 
Jur u smrti cara Osmana 
Svemogućom tvom dobiti 
Zamnjela je svaka strana. 
Tim s me trublje da sviet sliša 
Slavu tvoju svak čas veću 
Ti svegj djeluj djela viša, 
A ja pjet ih pristat neću. 
Kako svak vidi, bila bi ludost u pjesmu ,Osman“ t. j. u trage- 
diju Osmanovu, koja nema nikakve sveze s Vladislavom, ulagati 
ove kitice, gdje pjesnik naviešta, da će pjevat ,nedobitna tvoja 
(Vladislavova) djela“, a ipak g. Pavić veli, da Osman ili prvo i 
posljednjih pet pjevanja ,idu po Aristotelevih pravilih i čine sama 
sobom ničim nesmetanu cjelovitu pjesmu.“ Da bi kogod pokušao 
čitati prvo pjevanje Osmanide, pak preskočiti na šestnaesto i dalje, 
snebio bi se i zapanjio, kad bi opazio da nema više rieči o Vla- 
dislavu iza svečanog obećanja u prvom pjevanju.' Ali nije bilo 
1 Niti se mogu istumačiti one četiri kitice kao posveta, jer nebi onda 
Gundulić kazao, da će o Vladislavu pjeti nego da je pjevao, pošto je Vla- 
dislavijada prije morala ugledati sviet, i tu bi mu posvetio samo pjesmu 
kako Tasso knezu Estenskomu. U ovome dapače vidim našega Gundulića 
sliepačkog zanešenjaka za talianskim romanticizmom. Ariosto n. pr. bira 
Orlanda za protagonistu, no u isto vrieme zavietuje se da će pripievati i 
Rugiera u slavu Estensa kao začetnika njihove loze. v. Orlando Furioso 
I pjev. IV. kit., koja glasi ovako: 
Voi sentirete fra i piu degni Eroi, 
Che nominar con laude m' apparechio, 
