O KOMPOZICIJI GUNDULIĆEVA OSMANA. 163 
tjeru ; zatim i sama sebe gleda gdje bježi,' pak prestane od srama 
gledati. Ode pred kralja i izvojšti mir. 
U XIlom vraća se Ali-paša s urečenim mirom i s darovima u 
Carigrad. Onda nastaje epizoda Krunoslave i Korevskoga. I dosada 
vidim pravi siž* u svemu. 
U XIllom pjevanju pako pjesnik opisuje vieće pakljeno usljed 
koga zli duhovi dižu se na rasap i štetu krstiansku. Dosada nema 
ni jazova ni pukotina, a mislim da svak polag svog zdravog ra- 
zuma istu će stvar naći. Stoprva sad nakon XIIlog pjevanja do- 
lazi jaz od dva pjevanja koga je napunio najprije Sjerković (Sorgo) 
pak onda Mažuranić. Ali ob ovomu kasnije. Svezu izmegju trinaest 
pjevanja svak vidi i dosta je pročitat jedan put ova pjevanja, pak 
će se svak uvjerit, da je Gundulić radio vješto i iskitio pjesmu po 
pjesničkih pravilih. 
U svojem razloženju g. Pavić bješe iz početka rekao da se uprav 
liepo slaže Io sa XVItim a ne sa Ilim pjevanjem. Gore smo vi- 
djeli, da baš liepo lo uz Ilo prijanja, a sad mi je dokazati, da bi 
preko jame skočio, ko bi hotio Io uz XVlIo priliepiti. I u istinu 
u XVlom pjevanju kitice 86 1 81 ovako glase: 
! Po svačem se vidi, da je ciela pjesma istekla iz jednog te istog pera. 
Karakter Ali-paše naviešten je u Ilom pjevanju, kit. 126—129 ovako : 
A odluči se u Poljaka 
Hercegovac Ali-paša; 
Med njegova rieč je svaka 
I spovieda il upraša. 
Posmjeh mu je svedj sried usti, 
Svakomu se smierno klanja, 
Hitrina je sve, što izusti, 
Unjeguje s mudra znanja. 
Zna vuhvujuć riečeom blagom 
Od besjeda sve nauke, 
I moguć je veće snagom 
Od jezika, neg li od ruke. 
Tim načinom prve časti 
U carevu dvoru steče, 
I od pastira paša uzrasti 
Poznan blizu i daleče. 
Zato je onako darovit u rječitosti Ali-paša u IV. pjevanju, zato je bježao 
u boju hoćimskom, zato je onako medno i odrješito govorio pred kraljem 
u Xlom pjevanju. 
2 Čuo sam ovu rieč u Dobroti kod kotara i znači ,pravae, metod“, a 
tako baš i jest jer sizati i dosizati znači extendendo attingere (v. strsl. 
caruaTu), zato i sežanj je oypvta, zato i prisega je jusjurandum, s toga što 
ge pruža ruka na nešto. 
Ba 
