166 LUKA ZORE, 
tad neka pročita n. p. Ariosta i Tassa, pak će se odma uvjerit. 
Onda bi trebalo ukorit Tassa i Ariosta, koji su ukazali opaki put 
našemu pjesniku, jer mnogo epizoda možeš izmetnut iz rečenih pi- 
saca a cielo djelo nimalo ne će pretrpjeti. U Orlandu možeš izbacit 
cielo XXVIII pjevanje, da ne spominjem ostale mnoge primjere, 
1 nimalo ne će se pjesma smesti, a to nam isti pjesnik veli u 2oj 
kitici istog pjevanja: 
Lasciate questo canto; ch senz'esso 
Puo star listoria, e non sara men chiara. 
Ali g. Pavić ovo ništa ne promišlja nego zaključuje da je neko 
umetnuo Iflo—XIII pjevanje pak nije dospio da prenačini i po- 
sljednjih 5 pjevanja. Zatim hvali izbor karakter& po Aristotelovih 
pravilih, koje ne ponavljam i druge ne dodavam, da postanem kraći, 
i ne bojim se zato da ću postati taman. Samo ću opaziti da ko- 
godj ima ćućenstva, treba da se zanese za ljepotom misli i milotom 
govora Gundulićevih, koji ako se nešto 1 dulje, tako upućuje pravilo 
162, 163, gdje se uzimlju tri baš za žene: Sokolica, kćerca Esad-efendijina 
i Pertevljeva jedina kći. To je od prilike moralo biti i u izgubljenom pje- 
vanju kad se tri spominju u XVIIIom. A ne odjekivaju li kitice 75—77 
IVog pjevanja, gdje se spominje liepa Agjamkinja Ljuba Dilaverova, ki- 
ticam 36—95 XIXog pjevanja ? A ne svršiva li Osmanida ovako : 
Nu se skrši sva tva slava ; 
Jer tisuća od tisuća 
Tvojih ispred Vladislava 
Vidjela se 'e pobjeguća. 
A ne odzivlju li se kitice 101 i 102 XVIIog pjevanja koje glase: 
Tko je ovca, po dno škraka, 
Krij se u gorah, pasi travu ; 
Ja oni isti sam ki od Poljaka (Dilaver) 
Slobodio sam tvoju glavu. 
U pogovor ovo nije, 
Što bih držan, to učinih, 
A i unapried gdje se uzbije, 
> Moć ćeš poznat mene i inih, 
kiticam 88 Iog pjevanja i 78 IVog: 
I deset tisuć ki (Dilaver) bojara 
U istočnoj skupnieh strani 
Lanjsku jesen mlada cara 
Od poljačke sile obrani. 
Turske krvi u sried blata 
Medju Lehe junak (Dilaver) skoči, 
I ote orlu iz nokata 
Miadi miesec od istoči. 
