O KOMPOZICIJI GUNDULIČEVA OSMANA. 173 
Osman u istok samo zato, da klanja svečev grob, jer kit. 93 prvog 
pjevanja ovako glasi: 
A odtole put krajina 
Pomorskijeh svrnut reče, 
Sidonskoga Emirina 
S odmetnicim da posječe. 
Ovom kiticom ratne namjere jasno su istaknute.! 
Ko pak i malo pozna osnovu turske vlade, odma razumije, da 
veliki vezir nije mogao mučati, nego je trebalo, da te odluke ca- 
reve promotri, pak izusti svoje mnenje, a na to je pjesnik i spra- 
vio čitaoca onom apostrofom u drugom pjevanju, koja počimlje: 
Ah! u istok care Osmane 
Mladjahan se još ne puti, 
Dokli vierne i uzdane 
Tvć svjetnike budeš čuti. 
I eto dakle u drugom pjevanju, pokli je početak moralno raz- 
* mišljanje o plahosti i mladosti i pokli je pjesnik spravio u rečenoj 
apostrofi posao savjetnika carevih, koje stvari odjekuju prvom pje- 
vanju (i ne znam kako bi mogle stojat na početku drugog pjeva- 
nja, da prvoga nema), nastavlja se da Dilaver nema mira prije nego 
posvjetuje cara, jer cieni carske sprave sasma plahe: 
Zato prije neg se krene 
Mlad car izvan Carigrada 
Podiže se da spomene 
Što ga straši i prepada. 
5 učiteljem i stražnikom 
Ženskiem k caru hrlo poje, 
Znajuć kletvom pod velikom 
Car da s' i njim odkrio je. 
Pa kad poče govoriti osim kitice: 
Suviše je, on pokliče, 
Gdje car slavni zapovieda 
Da se jedan rob utiče 
Ulagati svoih besieda. 
evo i sliedeće, koja iznosi položaj velikog vezira: 
Nu čas ova, na koju me 
Milos carska uzvisila, 
!I XX. pjevanje to potvrdjuje kroz usta istoga Osmana (v. kiticu 63): 
S ovom idjah od bojnika 
Kupeć sa mnom vojsku mnogu, 
Da Emirina odmetnika 
U istoku smaknut mogu, 
