176 LUKA ZORE, 
Čudim se ovdje ipak da se g. Pavić divi kako se boji Dilaver 
više od čaranja nego od vojničke bune. Junak koji je uvjeren svoje 
moći i kreposti slobodno sreta otvorenog neprijatelja, ali se boji od 
tajne zasjede proti kojoj ne može ništa da opre. Poznat je u po- 
viesti Joakim Murat Napuljski kralj, junačina drevna proti oru- 
žanom neprijatelju, a plašivi zec ispred čaranj& i babuština. 
Nadalje g. Paviću čudnovato se čini, da hodža potiče cara da 
uzme gospodske kćeri za zakonite žene i tako da vriedja zakon 
turski. A ne vidi g. Pavić, da je i ovo sveza sa potonjim pje- 
vanjima, dakle potiče od istoga pjesnika koji vješto i ovo uplete da 
se sudara sa cielinom i postane jedan od uzroka katastrofe Osma- 
nove? A hodža je imao i drugi razlog pred očima, naime da car 
uzima koga će ostavit u Carigradu od svojte ženine da mu čuva 
carstvo (0. pjev. II kit. 89). 
> S izbranom ćeš ljubi otiti 
Ti pokojit bojne trude, 
A tasta ćeš ostaviti 
Da ti ovde carstvo bljude. 
Pak nije istina, što g. Pavić veli, da car u Ilom pjevanju mie- 
nja svoju odluku odgodivši put u istok ; jer_ vrieme nije baš bilo 
zabilježeno, nego ostaje pri svojoj odluci prihvativši neke nagovore 
svojih svietnika, prije nego se uputi. 
Napokon g. Pavić o ovome zaključuje, da pjevanja II1—XIII na- 
pram posljednjim pjevanjima porod su drugog pjesnika. Po dosa- 
danjem razloženju vidimo kako i koliko pravo ima g. Pavić u ovom 
poslu. Zatim govori o Sjerkoviću koji je popunio dva pjevanja iz- 
gubljena. G. Paviću ništa ne vriede ta dva pjevanja, jer je Sjer- 
ković izgubio iz vida XIIlo pjevanje. Ko čita viesti dubrovačke" 
nači će, da je Volantić našao u nekim rukopisima ono pjevanje o 
taboru hudobskom XIIIo a u nekim X Vo," ito je jedan znak da 
ćemo dolje viditi, puni popravaka i nadodataka. I ovo dokazuje da Osma- 
nida nije bila tiskana prije početka našega vieka, i uvjerava da je Gun- 
dulić sve do smrti svoju pjesmu radio i gladio. 
" Versione libera dell Osmanide 1827 (pag. 49). 
* Ija mislim da je XIII. pjevanju naravno mjesto iza dva pjevanja po- 
punjena, jer u XIII. pjevanju kaže se odrješito, da će odma počet pjevati 
kako neki vragovi počeše nabunjivat hodže, neki janjičare a neki gospodje 
i carice, a posljedak toga vidimo uprav liepo u XVI. pjevanju. A evo kako 
glase tri kitice XIII. pjevanja 78—80: 
Diklo znana od Parnasa ' 
I Elikone svete gore 
