O KOMPOZICIJI GUNDULIĆEVA OSMANA. 179 
to iznašašće, kad nije moglo popunit jazinu kako isti g. Pavić is- 
povieda. Ako je nekoliko g. Mažuranić hitro iskitio, to treba i vre- 
menu pripisat u kom živimo. Mnogo smo daleko od Gundulićeve 
dobi; onda su se Dubrovčani gledali u same Talijane i što god 
u stare klasike, a g. Mažuraniću sva se je novija svjetska književnost 
pred oči na pomoć otvarala; sad druge misli, drugi načini, u jednu 
rieč napredak u svemu. Pri kritici današnjih umnih poroda i neka- 
dašnjih treba na sve pazit, a ne izostavit ni vrieme ni okolnosti. 
-Pak da je sve onako kako govori g. Pavić, g. Mažuranić je imao 
sklopiti dva pjevanja, a Gundulić osnovu cijele pjesme i uz to pu- 
nih dvadeset pjevanja. GG. Pavić zatim veli, da se još tragovi Vla- 
dislavijade mogu liepo označiti, i ističe misao kojom bi hotio pu- 
tovanje Ercegovca paše izmienit sa putovanjem vojske. A ne znam 
što bi tad učinio od bogdanskoga vojvode, što od Krunoslave koja 
sreta poklisara careva, a kuda će s neustrpljenjem carevim u Vlom 
pjevanju? A ne vidi li g. Pavić da i u Vllom pjevanju ima zračak 
početka Osmanide ob oholosti ovako: 
Ah nesviesna oholosti 
Kud se niesi ti prostrla ! 
Dali scieniš tvojom vlasti 
Srčbe ukrotit mora vrla ? 
A gdje će g. Pavić s dolaskom poklisara u Varšavu, pa ureče- 
nim mirom, a gdje će u opće sa svim redom i pravcem? Ali dosta 
je i najbolje je svakomu da pročita Osmanidu pak će se uvjerit da 
je Pavićeva zamisao kriva i bez temelja, jer on odbaca i izmeće 
što mu se svidi!', kako n. p. u IIlem pjevanju kiticu 36, gdje Gun- 
dulić veli: 
Ah prem srećnieh mojieh dana ! 
Ki ću pokoj nać u trudu, 
Ako u smrti cara Osmana 
Sred tve slave živjet budu. 
vidi pjesnik XIX. vieka, a Gundulić XVII., te ona dva pjevanja umetnuta 
u Gundulićevu pjesmu čine mi se kao kakav umetak u staroj arhitekturi, 
koji se bieli i lašti. Sjerković naprotiv nije pjesnik, ali više naliči Gunduli- 
ćevu načinu pjevanja i jeziku. 
!.G. Pavić n. pr. nije spomenuo uzgrednu namjeru putovanja careva u 
istok koja je istaknuta u I. pjevanju (kit. 93) ovako: 
A odtole put Krajina 
Pomorskijeh svrnut reče, 
Sidonskoga Emirina 
S odmetnicim da posječe. 
