180 | LUKA ZORE, 
i g. Pavić nigdje ne spominje ovu Gundulićevu namis&o, koji češće 
;u smrti cara Osmana“ velike hvale Vladislavu snuje. 
G. Pavić nalazi početak te tobožne Vladislavijade u kiticam 
30—b1 Illeg pjevanja, gdje Gundulić u nebo diže djela slavna 
Vladislava, a ne sjeća se da se u onim stihovima vidi uzgredna 
hvala kraljeviću, jer poklisar ima stupit na lanjsko bojno polje. 
Ali kad prosudimo onu pohvalu, vidimo da Gundulić pjeva kao 
stvar pregjašnju onu pobjedu, jer kitice 46—417 glase: 
Ti od sjevera sjever brži 
Sred Njestera i Dunaja 
Hrva, tišti, slomi, skrši 
Ognjenoga ljuta zmaja. 
Svietlo sunce sini, sini 
U vedrinah od istoka, 
Tjeraj mjesec k noćnoj tmini 
Dan da svane s tvoga oka — 
iz koje zadnje kitice, osim što se osniva na stvar svršenu, vidi se 
suviše do dlake rastanjena ideja Gundulićeve pjesme, što će se kas- 
nije vidjeti. 
Pak odkada se počimlje pjesma za zazvanjem (invocatio)? A 
gdje će g. Pavić sa zazvanjem Sišmana u istom lllom pjevanju 
(kit. 28—35): 
O Šišmane vedra krvi 
Ki od Leha i od Kraka 
Treći imenom, slavom prvi 
U kraljevstvu si od Poljaka, 
U njih i ti, o mogući 
Poljski kralju, slavan jesi, 
Da sjevernoj carskoj kući 
Ote krunu ka te resi; 
Da otmanska teška sablja 
Pod tvim britkiem mačem puče, 
Da svud tvoj konj, tva korablja 
Zemlji i moru posluh uče. 
Nedobitan s toga uzroka 
Carevat si svietu sio, 
Ako od zapada i od istoka. 
Dva cara si predobio. 
Jedan s čudom neizmjerne 
Tv6 kreposti čiem zamjeri, 
Za ljubovce da ti vierne 
Dvie kraljice carske kćeri ; 
Drugi oholo ki pod nebi 
Vrh cara se svieh ponosi, 
