184 LUKA ZORE, 
nije nikako dosta čovječji život, jer bi mnogo lašnje bilo sastaviti 
pjesmu od stotinu pjevanja kakva su u Osmanidi, nego isprekidat, 
ispremieštat i nadodavat kako veli g. Pavić, 
Pak nije istina da je Kizlar-aga kupio po svietu kojekakve dje- 
vojke, nego sve po izbor i po krvi i po ljepoti." 
I za IXo pjevanje g. Pavić veli da nije Gundulićevo, a kupanje 
i plivanje Sokolice sa njenim drugaricam dolikuju svakako našemu 
Gunduliću koji je preveo ,Gerusalemne liberata“, onako liepo na- 
vrnuvši iz toga djela one slike u Osmanidu ? 
I Xo je pjevanje g. Paviću iz tobožne Vladislavijade, jer kitice 
18—60 koje počimlju: 
Podiže se plaho diete 
Mlad car Osman s Carigrada 
Na pogube, raspe i štete 
Poljskih polja i livada 
mogle bi se, veli on, pomisliti u Vladislavijadi. I drugog razlučenja 
g. Pavić nema, nego tako napried stupa, a ne vidi da je ovdi polj- 
ska vojska izpjevana uzgredno po pravilima pjesničtva kao u IVom 
pjevanju turska? I tako bez ikakve pohvale za one slike izatkano 
svršuje svoju kritiku g. Pavić i nema jedne riečce na čast i diku 
Gunduliću što je onako vješto tu misao izvadio iz Eneide (pjev. 
I. 453): 
Namque sub ingenti lustrat (Aeneas) dum singula templo 
Reginam opperiens, dum, quae fortuna sit urbi, 
Artificumque manus inter se operumque laborem 
Miratur, videt Iliacas ex ordine pugnas 
Bellaque jam fama totum volgata per orbem, 
Atridas Priamumque et saevum ambobus Achillem i td. 
Pak kako Paša je vidio sebe izatkana tako i Eneas vidi sebe 
istoga naslikana (488): 
Se quoque principibus permixtum adgnovit Achivis. 
Ovde se vidi da je misao pozajmljena ali je dojsto vješto preči- 
njena i baš u svoje mjesto umetnuta kako se uprav Gunduliću do- 
likuje“. 

! Poredi kitice 130-—136 pjev. popunjenog XV ; takogjer kiticu 31, isto 
tako kitice 61—62 pjev. XVI. 
* V. Tasso, Gerusalemme liberata, Canto XV. str. 59 unapried. 
* Mislim za ovo, da Gundulić nije prešao preko talijanskog mosta nego - 
uprav iz latinskog izvora presadio ; jer u Ariosta (pjev. XLYVI.) opis šatora 
koji je služio Rugieru za pirnu ložnicu, gdje su izvezene slave njegovih 
potomaka, i u Tassa (pjev. XVII.) bojni štit gdje Rinaldo pazi dike svoje 
lože, posve su druga stvar. Takodjer poredi u Ariosta pjevanje XXXIII. 
