O KOMPOZICIJI GUNDULIĆEVA OSMANA. 189 
koji su uvidili trud i muku njegovu pri pribiranju i triebljenju 
Osmanide. 
Mislim dakle, da se je mnogo i mnogo promienilo obliče Osma- 
nide od onog prvog rukopisa Gundulićeva, i to je svakomu očito 
iz dosadanjih sabranih viesti. 
1 Evo kakav mu epigram šalje kanonik Radelja : 
Mendosa, imperfecta, typis non edita, si tu 
Es tantum laudis nacta per ora virum, 
Nune impressa novis nitidissima et integra formis, 
Te oh quanta, Osmanis, gloria ubique manet! 
Sorgiadi debes tu multa et multa Volanto 
(Hic maculas tersit, carmine te genuino 
Ile auxit): verum Ambrosio tu plurima debes ; 
Nam magis ut niteas, usque polita magis, 
Nocte dieque olli, solidos et quinque per annos, 
Olli tu fueras unum opus, unus amor. 
Gundulidum o Manes, quantum Ragusia vobis 
Jam plausit, tantum vos modo in Elysiis, 
Et quidquid votum patria haec tulit alma, Volanto, 
Sorgiadique, una plaudite et Ambrosio. 
A Albertini: 
In dias per te quod culta Osmanais auras 
Prodeat et multo lumine fulgidula 
Se det late oculis spectandum et corda legentum 
Impleat, Hlyridum grande decus Charitum ; 
Plaudo tibi Ambrosi, nam laudem acequiris ubique 
Et nostra clarum nomen in historia. 
Idem plaudo tibi; nam quod mihi cura perennis 
Quod fuerat cordis maxima cura mei, 
Ut Ragusinis florerent scilicet artes 
Palladiae sacris Seraphidum in laribus 
Hoc superum video donatum munere ; id herele 
Hoc quod complesti, nobile monstrat opus. 
A Radeljević: 
Ja ka glasim djela slavna 
Vladislava hrabrenoga, 
Ka sam sviedok znanja stavna 
Gundulića neumrloga ; 
Dok uzživem čas činiću 
Vriednom ocu Markoviću. 
Er spjevalac, plod koga sam, 
Ako umjetno izhitri me, 
Markoviću držana sam, 
Ako izvrsnu sviet vidi me: 
Prvi ures mi podieljiva, 
Ures drugi moj odkriva. 
