O KOMPOZICIJI GUNDULIĆEVA OSMANA. 191 
Na taj način pomoću božjom, koja je s krstjanima, razvija se i 
Slavenstvo. Ovim pravcem razlažući, očito je svakomu, da je Gun- 
dulić u Osmanidi izabrao čisto narodnu ideju, i evo kako. Pjesnik 
pjeva o Poljaku kao cvatućem onda svietu slovinskom na sjeveru, 
i o Furčinu, koji je gnječio propali jug slovinski. On do nebesa 
diže svuda slavu poljačku proti Turčinu, koji uobličen u Osmanu 
propada i tim puca zora našem jugu. To se jasno razabire iz ki- 
tice 41 III. pjevanja: 
Svietlo sunce, sini sini 
U vedrina od istoka, 
Tjeraj mjesec k noćnoj tmini, 
Dan da svane s tvoga oka! 
\ 
Zeto pjesnik na dosta mjesta kaže, da Vladislav iliti Slaven stieca 
slavu ,u smrti cara Osmana“ kao u. pr. u kit. 36 IIL. pjevanja: 
Ah prem srećnieh mojeh dana! 
Ki ću pokoj nać u trudu, 
Ako u smrti cara Osmana 
Sred tve slave živjet budu. 
Da je baš ideja Gundulićeva ona gore istaknuta, dokazuju jasno 
kitice 144—146 VIII. pjevanja: 
Krune Ugarske veći dio, 
Svu Bosansku kraljevinu, 
I gdi 'e Herceg gospodio 
Vlas poda se turska ukinu. 
Još sred usta ljuta zmaja 
I nokata biesna lava 
Oko tebe s oba kraja 
Slovinska je sva država. 
Robovi su tvoi susjedi 
Teške sile svim gospode, 
Tve vladanje samo sjedi 
Na pristolju od slobode. 
Iz navedenih kitica upravljenih gradu Dubrovniku, mislim da je 
jasno svakomu dokučit Gundulićevu misao o ugnjetenom slovenskom 
Na ostatak od država 
K6 ti posluh još ne daju, 
Pod imenom ti od cara 
Da gospodiš sve do skora 
S Hvalinskoga odi sgara 
Do Njemškoga doli mora. 
Ovako još gdje god. Odavle se vidi da je naš pjesnik hotio da se slaven- 
stvo podigne, ali ne pomoću Ruske nego Poljačke. 
