KNJIŽEVNE OBZNANE. 231 
suffragia sr. Cic. de republ. II, 22, Fest. p. 334 ser suffragia 
appellantur in egquitum centurtis, qui ete. 
S. 34. Smotra vitezova (Equitum probat0). Početak toga para- 
grafa imao bi biti jasnije stilizovan, jer po piščevoj stilizaciji mogao 
bi se misliti, da je recognitio equitum jedan te isti čin kao census 
equitum; recognitio ili probatio equitum samo je dio obćenitoga po- 
pisa. S konjanici obavljao se je naime najprije obćeniti census, kao 
sa svimi drugimi gradjani t. j. oni bi se procienjivali u redu 'onih 
tribusa, u koje su kano gradjani spadali, a istom onda nastupi i 
to na Foru recognitio equitum. O toj smotri konjaničkoj veli se kad- 
kada i censum aquitum agere, nu samo u toliko, u koliko se taj 
dio obćenitoga popisa tiče samo konjanika ili Vitezova. 
S. 40 1 41. Nije dovoljan obzir uzet na historički razvoj rimske 
klientele. Prava klientela, kakova je bila za kraljeva i na početku 
republike, počela je već iza decemvirata pomalo izčezavati uslied 
političkih promiena. u državi, a godine D49 a. U. lege Cincia ,de 
donis et muneribus“ prestade faktično sasvim. Što se od toga vre- 
mena klientelom zove nije nego puko izkazivanje njekih počasti i 
usluga (officia_praestare) bogatim uglednim muževom od strane nižih 
siromašnijih ljudi, te se je prama koncu republike razvr gla upravo u 
podlo udvorivanje. Naravno je, da su i ovi mogučćnici svoje tobožnje 
kliente podupirali ali ni ovi ni oni nisu bili zakonom kakovim ve- 
zani na kakove dužnosti. Historički sj razvoj klientele imao se 
svakako u obzir uzeti. I ono, što je u S. 41. rečeno, valja takodjer 
samo za starije vrieme. Opazka kod istoga paragrafa imala bi se 
izpraviti po 1/4. Mommsenu ,de collegtis et sodaliciis Romanorum“ 
i Lange-u op. cit. I. S. 42, str. 247 sl. 
Treći dio knjige radi o državnih vlastih za rimskih kraljeva, tako 
da se u 8. 42—46 govori o kralju, u 8. 47 o starovieću, 8. 48—92 
0 moo skupštinah, u S. 583—62 o državnom ustavu Servija Tullija. 
42 opaz. gdje se u kratko kraljevi karakterišu, podkrala se 
je noža gdje se veli: ,peti, Servius Tullius kao usavršitelj 
ustava“. Bolje: peti Tarquintus Priscus kao osnovatelj a šesti Ser- 
pius Tullius kao usavršitelj ustava“ 
43. (Interregnum). da med, juvladje! vladahu Senatori kao 
Medjuvladaoci (interreges)“. G. se pisac povadja tu za zastarjelim 
već mnienjem, po kojem se izraz res ad patres redit (Liv. I. 32, 
1) tako tumači, kano da se pod ,patres“ razumieva senat. Neima 
doduše dvojbe, da _Livij (sr. L 17 fin.) i drugi stari pisci“ sbilja 
misle na senat, a time zavedeni i noviji njeki učenjaci, nu krivo, 
kako je to prvi Niebuhr R. G. 1. p. 313 sl. (sr. Vortrige p. 189 
sl.) dokazao. Stari pisci razumievaju pod patres senat s toga, što 
u potonje vrieme patres u državopravnom smislu skoro izključivo 
samo za senat rabi, ali u starije vrieme rabi ta rieč ne manje za 
BRE? kao i za senat. Da se u gore spomenutom slučaju pod 

- šok za medjuvladja ili za interegna. 
ŽN. pr. Cice. de rep. IL, 12; Dion. II. 57. Plut. Num. II. 7 i dr. 
