232 FR. MAIXNER, 
patres sbilja imaju razumievati patricii, ne senatus, to proizlazi od- 
tuda, što se je i za republike interrex birao izmedju patricija i od 
patricija u kuriatskih komicijih. Sr. Cice. de domo 14, 38: ,et 
ipsum (seil. interregem) patricium esse et a patricio prode necesse est“. 
Ako je tomu tako bilo za republike, to je tim viče bilo za kra- 
ljevstva, jer nemože biti dvojbeno, da je ciela ta institucija interegna 
u republiku unešena iz kraljevske dobe. Sva je prilika, da se je 
prije stvarao senatus consultum, kano i to, da su valjda i tnterreges 
bii samo takovi patriciji, koji su ujedno bili i senatori. Sr. Becker 
I. 1, 299 sl. Lange, L. p. 285 sl. I u tom grieši g. pisac, što u 
istom paragrafu veli, da je svaki interrex vladao ,po koj dan“; 
nije »po koj dan“ vladao, nego po Liv. 1, 17, 6 1 Dion. II. 57 
svaki ,po pet dana“. Sr. i Liv. IX, 34 1 Asceon. ad Cice. pro 
Milone p. 43 (Or.). Sr. Niebuhr, Vortrige iiber r&m. Alter. p. 186, 
Becker; TL. Tstr. 2971 298: 
Stranom krivo, stranom nerazumljivo i nejasno je sliedeće, što 
se ob izboru kralja govori. Po piščevoj stilizaciji znterrvex bi kralja 
predložio, a puk bi ga potvrdio. Prvo imalo bi tu stati narod, jer 
puk, pučant rabi g. piscu inače za plebs i plebetus, a ovdje je po- 
pulus = curiae, patricut. Drugo nevalja rabiti izraz potvrditi; ako- 
prem je sudjelovanje naroda kod toga čina veoma ograničeno, to 
se ipak veli populus creat, a čin sam je creatio izbor, a ne potvrda. 
Nejasno je takodjer, što se o inauguraciji pripovieda: ,.Opazivši 
žudjeni znak (scil. augur) potvrdio bi novoga kralja itd.“ Valjda 
nije augur kralja potvrdio! Inauguracijom pita se reć bi privola bo- 
gova, a kralj nakon obavljene inauguracije može vršiti kraljevsku 
svoju moć (potestatem) ne samo zussu populi nego takodjer des 
auctoribus. Po piščevoj stilizaciji predlagao bi #nferrex kralja. birao 
ga nebi nitko, plebejet bi ga potvrdili, bozi odobrili a augur opet 
potvrdio ! 
S. 40. radi ob ,ostalih častnicih uza kralja“. O častnicih još nije 
bilo govora, da je g. pisac sada mogao govoriti ob ostalih; ako je 
pako g. pisac ono ,ostali“ metnuo s obzirom na ,uza kralja“, tako 
da bi i kralj bio involviran medju timi častnici, krivo je shvatio 
bitnost rimskoga kralja. U ostalom izraz častmik nije shodan, 
nego stvari bolje odgovara izraz pomoćnik. 
Govoreć g. pisac o pomoćnicih kraljevih, imao je najprije spo- 
menuti pomoćnike u svećemičkih poslovih — jer kralj ima i vrhovnu 
svećeničku vlast, — zatim u svjetovnih, i to s obzirom na vojničtvo 
(tribunus Celerum), na upravu (praefectus urbis) i na sudačku vlast 
(duumvirt perduellionis 1 quaestores parricidit, kod ovih zadnjih 
valjalo bi još spomenuti, da su stalni pomoćnici). 
Duumvirt perduellionis izostavio je g. pisac sasvim. Krivo je 
takod er, što se u istom S. 46 o kvestorih veli, da su već za kra- 
ljeva biti blagajnički činovmect. Blagajnički poslovi budu kvestorom 
istom za republike lege Valerit Poplicolae predani. Sr. Plut. Popl. 
12, Zon. VII, 13, Lange 1. str. 881. I Th. Mommsen, koji obsta- 
nak kvestora za kraljeva niječe, uzima, da su se blagajničke funk- 
