KNJIŽEVNE OBZNANE. 233 
cije njihove tekar kašnje razvile. Sr. Th. Mommsen, Staatsrecht II. 
1. p. 492 sl. ; 
S. 49. ,Za rimskih kraljeva narodni sborovi (contiwones) bijahu 
sazvani samo od kralja ili od njegova doglavnika Tribunus Celerunm. 
Dazivajući magistrat uspevši se etc.“ Tu se ima primetnuti, da kralj 
nije magistratus, nadalje da se izreka počam od ,sazivajući ma- 
gistrat itd.“ sve do kraja tiče koncija repubikanskih. Trebalo je 
dakle obje izreke spojiti drugom, kojom bi se prelaz od jedne dru- 
goj omogućio. 
S. 51. Comitia calata. G. pisac imao je u kratko označiti zna- 
čajnu bitnost tih skupština, što je već s toga bilo nuždno, što onoj 
karakteristici, koja se u predidućem paragrafu daje o komicijih, nije 
mjesta kod skupština, koje su Rimljani prozvati kalatskimi. U ka- 
latske bo skupštine narod se nepoziva ,,da glasovanjem svoju volju 
očituje o kakovom predloženom predmetu“, nego zato, da mu se 
ili nješto_ priobći, ili da bude svjedokom kojega čina. Značajno je 
u tih skupštinah samo to, da su predmeti, koji se tu obavljaju, 
uviek sakralne naravi. One su donjekle slične koncijam u toliko, u 
koliko je narod u jednih i drugih pasivan. 
Osim navedenih slučajeva, gdje su se ta komicija sazivala, treba 
još navesti: | 
1) Kod inauguracije flaminf. Sr. Gell. n. a. XV, 27. 
2) ad prodendum interregem, gdje pontifer maximus u prisutstvu 
naroda ždriebom opredjejuje, koji će interrex početi interregnum. 
2) kod inauguracije kralja; 
4) kod testamenti factto 1 
5) detestatio sacrorum. 
Za republike odpade inauguracija kralja, ali mjesto nje nadodje 
inauguracija regis sacrificuli, 1 buduć iza Servijevih reforma populus 
već nije patricijski populus, to se je koledar priobćivao odsada cie- 
lokupnomu od patricija i plebejaca sastojećemu narodu, te s obzirom 
na to govori Gell. n. a. XV, 27 o ,comitia calata centuriata.“ 
U ostalom comitia calata izgubiše s vremenom svu važnost. Pro- 
glašivanje koledara postade pukim formalitetom, odkad je Cn. Fla- 
vijem koledar prestao biti tajnom pontifika, a onaj način testamenti 
factionis comitws calatis bude pomalo prikladnijim zamienjen (per 
aes et libram), tako da su comitia calata u potonje vrieme ostala 
u običaju samo a) ad prodendum flaminem, b) ad prodendum regem 
gacrificulum i ako je uztrebalo — što je u ostalom dosta riedko bi- 
valo — e) ad prodendum interregem. 
Ovaj histor. razvoj kalatskih komicija imao je g. pisae uvažiti, 
a ne govoriti o njih, kano da je djelokrug njihov bio uviek jedan 
to isti. 
U istom je paragrafu takodjer pogriešno, što g. pisac žestamenti 
factio i destetatio sacrorum“ spaja u jedan čin." 
S. D2. Razlažuć nadležnost kuriatskih skupština g. je pisac stra- 
1 Sr. Savigny, Vermisehte Sehriften Br. 7. str. 196 i Lange, 1. p. 132. 
