236 FR. MAIXNER, 
S. 69. Opisujuć g. pisac izbor magistrata mimoišao je drugi sluš- 
beni čin svakoga izbora naime t. z. petitio. Ova se obavljaše u 
Sono na dan izbora prije izbornih komicija. Važan je taj čin 
s toga, što je predsjednik u toj predbježnoj skupštini (ćontio) mo- 
gao definitivno odbiti one kandidate, za koje je držao, da ih po 
zakonu ima odbiti, stranom i s toga što se je od god. '692 a. U. 
zakonom ustanovilo, da kandidat ima osobno biti prisutan kod pe- 
ticije.! 
S. T1 mogao bi se izrazu »pretečni. razglasi“ * veće jasnoće radi 
pod zaporkom dodati dotični lat. naziv edicta. 
Nadalje nije točno, što se veli, da je ,svaki činovnik bio dučan 
prije neg bi stupio u službu zakleti se na zakone (iurare in leges), 
nego bi imalo glasiti ,prvih pet dana“, kako je nastupio službu. 
LATE: 
U &. 12, gdje se radi o pravu pozivanja (ius. vocationis) i uap- 
šenja (tus prensionis), nije dovoljno navesti: , Visoki činovnici, Con- 
suli, Praetori i Dictatori“, nego valja kazati, ,magistrali, kojim 
pripada imperij“. Što pako &. pisac veli za one, koje ne imaju 
liktora, nego samo viatord, da ,mogahu ne samo pozvati k sebi 
odsutne (ius vocande absentem) nego i uhapsiti prisućne (tus pren- 
dendi praesentem)“ je pogriešno, jer ovim pripada samo zadnje pravo, 
a nipošto ne prvo, koje izključivo spada samo na magistrate cum 
imperio, ili što je isto, na one magistrate, koji imaju /iktore. PE 
Grelin gas GLI R21 slo »Zajedničko je svima pravo izdati raz- 
glase i sazivati sborove“. Tu bi valjalo dodati, da glede zadnjega 
prava vriedi. načelo, da viši magistrat može odreći ili obustaviti 
konciju, po nižem od. sebe magistratu sazvanu. 
3. 14. Zadnja izreka »Napokon svaki činovnik posli svoje ostavke 
(abdicatiw) postajaše pravim članom rimskog starovieća i primaše 
tus imaginum“ u ovoj je stilizaciji absulutno pogriešno. Nije ,svaki 
činovnik“ dobio us imaginum, nego samo kurulski, drugo nije svaki 
činovnik došao u senat, nego samo oni, koji su već za službe imali 
tus referendi in senatu, treće nisu odmah posli ostavke“ postajali 
»pravt članovi“, nego a je ostalo samo #us sententiae tn senatu di- 
cendae, te bi istom kod sliedećega izbora senatora (lectio senatus) 
postali senatores t. j. ako nije cenzor imao razloga mimoići (prae- 
tertre) ih, a četvrto nisu ,,svi činovnici“ imali to pravo, nego istom 
od kvestora počam, a napokon nisu ga svi dobili u isto vrieme, 
nege postupice i tečajem vremena. 
S. 16 radi o razdjeljenju činovnika ili o ,raznih vrstah činov- 
nika“. Tu je . pisac mimoišao razdiobu magistrata u curules i non 
curules sa svim, tako i magistratus cum imperio 1 Sine vmperto. 
Triumviri nocturni vel capitales, III virt monetales ete. nemogu 
se posve prikladno uvrstiti u isti red s kvestori i edili, a još ma- 
nje s pučkimi tribuni. Jer kada su triuwmvirv noeturmni itd. postali ma- 

! Sr. poznati primier o Caesarovu natjecanjuz a konzulat za g. 59 pr. Is. 
* Bolje: predbješni proglasi. 
