KNJIŽEVNE OBZNANE. 231 
gistratus (naravno minores), to su se kvestori i edila. budući magi- 
stratus, quibus certus ordo est, smatrali kao nješto srednjega izmedju 
viših i nižih magistrata, barem nisu nikad spadali u istu vrst nižih 
magistrata, u koju su oni prvi spadali. Da se ta razlika bar po- 
nješto naznači, mogao je S: pisac kod onih prvih (triumviri noc- 
turni ete) kazati: »Niži činovnici u užem smislu“, a cieloj vrsti 
nadjenuti naziv: ,,miči činovn. u širem smislu“. 
Pučki tribuni za pravo nespadaju niti medj u minores mag. niti medju 
maiores, nego imaju posebno svoje mjesto. Sr. Lange 1. po 696 sl. 
Magister equitum nespada strogo uzeto medju više izvanredne ma- 
gistrate, nego naprama diktatoru, što se tu jedino ima uvažiti, me- 
dju miže. 
Definicija napokon plemičkih časti (mag. patrictt) i pučkih (mag. 
plebon) pkako je koja pristupna bila samoj plemčadi ili samom 
puku“, nije točna, budući su s vremenom sve časti bile pristupne 
plebejcem. Sr. Becker JL, 2, 84, Lange I. 691. sl. 
S TT. Tumači se Ovinijev zakon (ler. Ovin'a), da cenzori biraju 
za senatore ,ex omnmi genere optimum quemque“ očevidno krivo, 
kadno se veli ,koji (scil. cenzori) izabirahu na temelju osobita za- 
kona (lex Ovimta) najvrednije osobe bez obzira na njhov stalež.“ Ex 
omni ordine neproteže se nipošto na sve vriedne muševe bez razlike 
stališa, kako Becker II, p. 290 misli — jer tomu se očevidno pro- 
tivi praksa sama Sr. Liv. XXIL 23 i op. Weissenbor. — nego 
samo na čine (Rang) konsulara, pretorija i kurulskih edil4. Sr. Gell. 
XIV, 7, 8 Sr. Lange IL, p. 339 sl. Po ovom dakle zakonu imaju 
izsluženi konzuli, pr etori i kurulski edili pravo na senatorsko mjesto, 
naravno u koliko im neima prigovora u ćudoredju, što je izraženo 
riečmi ,optimum quemque“. 
Kako je pako g. pisac u istom S-u. mogao tvrditi ,da svaki či- 
novnik (počamši od (Quaestora) dospivši godinu službe imaše tim 
(čim?) možda Ovinijevim zakonom ?) jur pravo, da postane članom 
rimskoga stanovieća“, nedokučujem, jer to se je pravo rimskih ma- 
gistrata tekar razvilo s vremenom postupice. Plebiscito naime Atinio 
(oko B40 a. U.) zadobiše fribunicut i valja pučki edili to isto pravo, 
da su se morali uvrstiti medju senatore; guaestori: tekar za Sulle. 
Koji se senatori zovu adlecki, to se nigdje nekaže. 
S. 18. ,U comitialne dneve nije moglo biti sjednice, (naime se- 
natske) jer svi senatori bijahu zabavljeni u ćenturiatskim (zašto 
baš centuriatskim 2) skupštinam“. Ovo istom valja, odkad je ler 
Pupia (iz dobe oko Ciceronova konzulata) izdana, nu i od ovoga 
vremena ima još dosta iznimaka. Sr. Lange Il. str. 368 i 269. 
Da su se sjednice držale ,zatvorenim vratima“, kako se u istom 
S-u. veli, čini se da je lapsus calami, jerbo je baš obratno. Sr. Plin. 
epist. VIII, 14:07 Val; “Max. <EL, 19. Zato i vidimo. da su pučki 
tribuni, prije nego su dobili pravo prisustvovati u sjednicah samih, 
namieštali svoje stolice pred vratima te ondje slušali, o čem se raz- 
pao u senatustor, dive 'AXII, 89, HI, 41) GiresitPnih4X9,106, 
XIV, 7, 19 itd. 
b 
