KNJIŽEVNE OBZNANE. 239 
G. je pisac pomiešao tu potonji običaj sa starijim. Pismeno bo gla- 
sovalo se je tekar odkada su /eges tabellariae izdane (615—623 a. U.) 
dakle mnogo kašnje, nego su se centuriatska komicija preustrojila. 
Glasovanje sa N. L. (non liquet) u komicijih nemože se dokazati. 
Rieči bo iz Pseud. Aseonia p. 108, koje se u tu svrhu obično na- 
vadjaju, protežu se na porotničke sudove, nipošto na komicija: ln 
divinatione et in aliis causis maioribus universt tudices in cistam 
tabulas simul coniiciebant ete.“ J. Becker-Marquardt zabacuje to 
glasovanje sa N. Li. Nepobitan je dokaz novac onaj, što ga Becker 
IL, 3. p. 98 op. 380 iz Eckhela doct. num. V. p. 116 opisuje, gdje 
se na jednoj strani nalazi glava božice Libertas uz napis Q. CAS- 
SIVS LIBERT., a na drugoj okrugao hram, a s jedne strane hrama 
žara (urna) a s druge pločica sa slovima A. C. (=Absolvo i Con- 
demno). Napokon napominjem, da ovile i saepta nije jedno te isto. 
S. 104. Consul maior nije isto što i ,,consul cuius (ili penes quem) 
fasces erant“, nego maior zove se onaj, koji je godinami stariji. 
Ovaj bi i počimao vladati, t. j. u njega bijahu najprije fasces.' 
Tom prigodom mogao je g. pisac spomenuti takodjer izraz consul 
prior t. j. onaj, koji je kod izbora dobio prvi potrebitu većinu gla- 
sova. Liv. XXIX, 22. 
S. 106. Izrazu pod zaporkom vota nuncupabant neima tu mjesta; 
razloge tomu navesti ću kod S. 150, gdje se ista ta pogrieška 
opetuje. 
S. 107. Nabrajaju se konzgularska insignia; medju ovimi dolazi i 
pčeona vunena povezača“. Ceone vunene povezače može svaki slo- 
bodni Rimljanin nositi. Sr. S. 14. , Djelokosno žezlo“ nije obilježje 
konzula kao takova nego samo žriwmfatora. 
S. 110. , Tri godine kašnje (g. 256 a. u.) izadje zakon de dicta- 
tore creando, koji naredjivaše“. G. pisac nije smio to tako apodik- 
tički tvrditi, jer stvar je veoma neizvjestna, kada je taj zakon 
izašao“. 
S. 112 ,dotični Consul . . . . imenovao Dictatora (šurgens nocte 
Silentio dictatorem dicebat.) Od glagola dicebat dolazi ime Dictator.“ 
Već Becker II. 2, 161 sl. imao je g. pisca od ovoga posve kri- 
voga tumačenja i izvadjanja rieči odvratiti. Razlozi, što jih on na- 
vadja, posve su evidentni. Izvadjanje, uz koje g. pisac pristaje, ne- 
vjerojatno je prvo s toga, što ovakova subst. verbalia na —tor 
imaju aktivno, ne pasivno značenje, drugo s toga, što bi bilo čudno, 
da se naziv toj magistraturi neizvadja od bitna kojega svojstva 
magistrature same, nego od izraza, koji se za njegovo imenovanje 
upotrebljava i to tim čudnije, što taj terminus techn. ni nije izklju- 
čivo u porabi, nego osim njega, doduše riedje, još i drugi: nomi- 
nare i creare. Rieč se dictator ima izvoditi od dictare te znači 
onoga, koji neograničeno izdaje zapoviedi. Sr. Liv. VIII, 84 i 
! Sr. Becker. II. 2. p. 113, Lange L., 731. 
2 Sr. Weissenborn, Frey i Drakenborch ad Liv. II, 18. 6. i Lange I, 
9895 sl. 
