KNJIŽEVNE OBZNANE. DAF 
kvestor& navadja iz kačnje dobe nego li od godine 245 a. U. Kri- 
minalno-pravne funkcije izgubiše kvestori posve istom god. 460 a. 
U. lege Papiria, te su istom od ovoga vremena izključivo blagajnici. 
Sr. Lange, 1. 682 sl. 665, II, 93, 447, 500. 
Napokon i ono, što se veli, da su se kvestori za vrieme repu- 
blike s početka birali u centuriatskih skupštinah, a poslije u tributskih 
imenovali, treba izpravka. Do god. 306 (a. U.) sva je prilika, nisu 
se kvestori nigdje u nikakovih komicijih birali nego su ih, kao što 
njekada kraljevi, tako početkom republike konzuli sami kao svoje 
pomoćnike sebi birali. Sr. Tac. ann. XI, 22, koji, progovorivši o 
kvestorih za kraljeva, veli: mansitque consulis potestas deligendi.? 
Sr. Lange op. cit. I. str. 386 sl. 882. i Th. Mommsen, Staatsrecht 
prezimi trtl9 0 0pe9 1 str. 498. op. 1. J“ Beskers'Il 2041 
oprovrgava Niebuhrovu hipotezu, po kojoj bi se kvestori s početka 
u centuriat. komicijih birali, ali njegovo mnienje, da su se u ku- 
viatskih komicijih birali, još je nevjerojatnije. 
S. 168. Krivo je, što se ob Augustu veli, da ,bi od njega broj 
staroviećnika umnožen na 600“, jer je poznato, da je senat za 
Julija Cezara imao 900 članova (Sr. Cice. fam. VI, 18, 1, Dio Cass. 
43, 41, Suet. Caes. 41. 76. 80; Gell. n. a. XV, 4, 3) a za vrieme 
drugoga triumvirata prieko 1000. Sr. Monum. Anoyr. e. 25 ed. 
Momm., Suet. Aug. 35. Dio Cass. 52, 42. Nemože dakle biti govora 
o umnoženju nego o umanjenju broja senatora. 
&. 171. ,Consulat obstaja do god. 541 (posli Is.); odtle bijaše 
cesar sam consul perpetuus“ treba u toliko izpraviti, što konzulat 
u zapadnom rimskom carstvu propade već god. D34, a u istočnom 
D41. Od ovoga je vremena iztočno-rimski car bio ujedno consul 
perpetuus. Sr. Rossi inseript. christ. Romae 1857-61 p. LIV. Arndt, 
Bischof Marius von Aventicum. Nebst einem Anhange iiber die 
Consulreihe der Chronik. Leipzig 1879. 
S. 182. Nabrajanje cesarskih i senatorskih pokrajina nije posve 
točno, jerbo se je to s vremenom čestje mienjalo. Sr. Marquardt 
»R&m. Staatsverwaltung,“ Leipzig 1873 p. 330 sl. 
VII. dio o rimskoj sudiji S. 190—219. 
a) Kazneni postupak $. 190; b) O zločinima $. 191—193; e) o 
kaznima S. 193—196; d) izvanredna kaznena sudišta S. 197—198; 
e) Redovita kaznena sudičta ili porotnička sudišta 8. 199—202; 
f) Gradjanski postupak $S. 208—205; g) Postupak kroz zakonske 
činove (Legis actiones) S, 206—210; h) Formularno postupanje 
S. 211—219. 
S. 190. što se govori o prizivu za kraljeva, nije točno. Sr. Lange 
I. p. 381 sl. 
S. 200. razlika izmedju tudices i arbitre nije nipošto označena 
već time, da se o posliednjih naprosto veli ,pošteni ljudi“. Sto su 
arbitri sr. Rein u. Pauly op. cit. I, 2. p. 1419. 20. 
S. 200. Nije umjestno rieč ,decuria“ (scil. zudicum) prevadjati sa 
' Sr. Nopperdey ad h. 1. 
