MEHANIČNA TEORIJA O TOPLOTI. 19 
moč pa ima nevidljivi konec unkraj vijolastih žarkov. Nevidni ke- 
mični žarki tega konca so si pa pridobili ime: ultravijolasti žarki, 
ker se pri fluorescenciji pokažejo tudi našim očćm; tedaj pa se 
ta konec sploh nevidljivih kemičnih žarkov tudi imenuje: kemični 
ali fluorescenčni spektrum. 
Iz tega preiskovanja se vidi, da je solnčni spektrum mnogo 
daljši nego se vidi, da ga je večina toplotni spektrum in pa da 
imajo nevidljivi toplotni žarki enake lastnosti vidljivimi svetlob- 
nimi žarki. Melloni je namreč tudi dokazal z svojimi izskuš- 
njami, da se toplotni žarki kakor svetlobni vklanjajo in kri- 
žavajo (interferirajo) po edinih zakonih, in da tudi pri toplotnih 
žarkih polarizacija in dvojni lom izvirata iz istega vzroka 
kakor pri svetlobnih žarkih, pri kterih se razlagajo po transver- 
zalnem eterovem migljanji. 
Iz tega se pa spozna, da transverzalni eterovi tresaji delajo to- 
ploto, tedaj v solnčnem spektru toplota izvira iz vibrajočega gi- 
banja ali iz žive eterove moči, ki se podeli trohicam tistega trupla, 
kterega spektrum zadeva. Tedaj skoraj ni dvomiti, da bi toplota, 
ki se nahaja po truplih, ne imela svojega izvira ali vzroka v ka- 
kem tresočem ali vibrajočem gibanji med njegovimi trihicami ali 
med atomi in molekili. Ako tedaj velja omenjeno sklepanje in ako 
ima vtrjena undulaška teorija o svetlobi svojo pravico, pa toplotne 
prikazni niso druzega nego spremembe živih močni med atomi in 
molekili tistih trupel, na kterih se opazujejo toplotne prikazni. 
Ko pa govorimo o vibrajočem gibanji med atomi in molekili po 
notranjih truplih, je pa tudi treba vzeti si v misli tisto natorno 
osnovo, po kteri se veže atom z atomom in molekil z molekilom, 
ko postajajo trupla iz atamov in molekilov. 
O osnovi, po kteri se sostavljajo trupla iz materije, velja dan- 
današnji posebno ,atomistična teorija“. Ampere, Poisson 
in Caucehy so bili prvi, ki so natanko izgovorili svoje misli o 
tej osnovi, ter so učili, da trupla obstoje iz silo majhnih trohic, 
ki se ne dad6 več razkrojevati, ali iz atomov, in pa da ostaja 
veliko praznega prostora med njimi po truplih. Atomi se ločijo 
med saboj na toliko vrst, kolikor šteje kemija enotnih sostavin 
ali prvin. 
Atomi, ki z lastnimi močmi vlečejo na-se eden druzega, uteg- 
nejo združevati se med saboj, bodi si da so enacih ali raznih prvin, 
ter se delajo iz njih prvotne zveze po imenu: molekili. Veliko 
+ 
