MEHANIČNA TEORIJA O TOPLOTI. 23 
truplu, ter ga ogreva, drugi pa opravlja disgregačno delo; ko se 
pa truplu vzame nekaj toplote, se mu ne vzame samo nekaj žive 
molekularne moči, ampak tudi primeren oddelek disgregaćnega 
dela. Ako bi poznali pravo mero, po kteri se mora meriti to- 
plota, da se dobi delo, ki ga opravlja, videli bi da toplota zme- 
rjena v podobi dela, znese ravno toliko kolikor zneseta dela, ki 
obstojita v spremenjeni molekularni živi moči in v disgregačnem 
delu ali v disgregaciji. 
Mehanična teorija o toploti uči tedaj, da je delo obstoječe 
v spremembi molekularne žive moči (ali temperature) in 
disgregacije enako vredno toploti, ki je podelila 
ali pa vzela se truplu. 
Treba pa je prašati, kaj pravijo izskušnje k tej zadevi med to- 
ploto in med delom. Izkušnje pa uče, da kjerkoli se po dotikanji 
trupla ob truplo pogubi kaj zunanjega vidljivega dela, trupla dobć 
večo gorkoto, ter smemo soditi da je delo, ki je na videz zginilo, 
prestavilo se na molekile, ki zdaj z večo svojo močjo delajo večo 
toploto. Prašaje dalje, kaj se godi, ko se pogublja delo s trenjem 
tega trupa ob ono, je treba pregledovati posamezne izskušnje. 
Prvi ki je prizadeval se v resnici rešiti to oprašanje po izškušnji 
je bil grof Rumfort (1798) v Monakovem. Bil je ravnatelj vla- 
darske fabrike, v kteri so topove vrtali, ter je imel priložnost opa- 
zovati vsaktere prikazni, ki so v zvezi z vrtanjem in trenjem, in 
je opazoval kako močno se ogrevajo topovi pri vrtanji. Od začetka, 
ko je še bil vdan stari veri, da se toplota dela iz gotove toplotne 
materije, je mislil, da bi mogel pri vrtanji kjer izvira toliko to- 
plote, napraviti si toliko toplotne materije ali toplotnega imponde- 
bila, da bi ga mogel pretehtati, ko bi imel dosti natanjčno in ob- 
čutljivo tehtnico. Napravil je tako tehtnico, pa se je prepričal, da 
ni moč pretehtati toplotnega imponderabila, ter je jel premišljevati 
ogrevanje od druge strani in skušal je zvedeti zvezo med delom 
ki se porabi pri trenji in med toploto, ki se s trenjem dela. 
Postavil je zvrtan top v lesen čeber, v top pa je vtaknil popol- 
noma skrhano svedro in ga pritisnil z močjo na dno, tako da se 
je težko vrtelo in da pri vrtenji ni vrtalo ampak samo brusilo ali 
trlo se ob dno topa. Zunaj kjer ima svedro ročnice je trdno pri- 
vezal nanj dolg vod, in konec vodu .je opregel konja, ki je na- 
okrog gredć svedro vrtel kakor bi vrtal. Ker zbrušeno svedro ni 
moglo več vrtati ampak je samo trlo se ob top, je vse delo, kar 
