28 S. ŠUBIC. 
daje kurvo stanovitnega tiska. Zunanje delo Z je v tem 
slučaji 
V, 
DD 2dni— podine 
Vi 
ali 
PoVo — Pio, = abv,v,. 
Ko bi se pa toplotni stan trupla spreminjal pri stanovitni 
prostornini v bi bil diferencijal dv = 0, ter bi odpadel zadnji 
ud iz enačbe (3), in ostale množine a: Q = U, — U, nam dokazujejo, 
da bi bilo treba truplu dati ravno toliko toplote, kolikor se je porabi 
k spremembi notranjega dela. V tem slučaji bi začetna prostor- 
nina 0, == Ov, ne spremila se, ko bi raste! tlak p,, ter bi narisal 
tlak ravno črto ad vspored OY. 
Vtegne pa se spreminjati začetni stan trupla brez da bi se mu 
kaj toplote dajalo ali jemalo; v tem slučaji je Q =0 in 
dQ Zo, tedaj izhaja iz enačbe 3) U, — U, == f pdv, in to nam 
pravi, da se zunanje delo opravlja z notranjim. 
Čim več zunanjega dela pa ko se opravi z notranjim, tem bolj 
peša tlak trupla, kterega si imamo misliti zunanjemu tlaku enakega, 
tedaj ko se prostornina razteza od v, do v (pod. 5) peša tlak od 
a proti e do h ter narisa kurvo aceh. Anglež Rankine jo ime- 
nuje ,adiabatično kurvo“ in sodi da se v enaki primeri 
bliža abscisi OX kakor kurve asimptote. Ko bi jo hotli nari- 
sati bi morali pred spoznati nje zakon sploh p» Z 4, (0), kar pa 
nam dozdaj ni mogoče določiti razun pri gazih. Ko bi pa kdaj 
spoznali sploh zakon U =/f/(0p), ki velja za vsa trupla, bi pa 
vtegnili najti njeni zakon, ker je dQ Z 0, je po zgornji enačbi 
pred 3) tudi 
o ZdU + p dv 
pr (9) dv -+ (2) dp + pdv, 
(Da=-[GD]e 
kar bi morali integrovati, pa bi dobili zakon p = 4, (v) adiabitične 
kurve. 
ali 
ter 
Vtegnejo pa se tudi toplotne spremembe trupla tako  izpe- 
ljavati, da ostane notranje delo U stanovitno, ter da 
