50 S. ŠUBIC. 
Zdaj je treba odgovoriti na vprašanje, v čem obstaja pravi opra- 
vek dosledno toplote in dela, ki izhaja iz omenjenega prevaže- 
vanja toplote, ko se pomagajoče truplo povrne popolnoma v svoj 
prvi stan. Na to vprašanje se odgovarja soštevanje spremembe 
dela in toplote po vseh štirih potih krog in krog narisane 
plani abcd; te so 
Jest 12 a:Q=U—U+L,...kjerpaje L = ab, 
PER Bo: oc; = U, e su a er aeaocesa 
Id ani 6:0 = Ur U; AL a SODE 
gim GE 0 = U o OK ELI I znao 
skupej 4(Q—Q) EH=L1+1L,—(L, NEKA 
Ker pa je 
L+L=abv,v, bev;vo = abcv,v, 
kakor se po podobi spozna, in 
L,-+ Lj Z edv,vg + dav, v, = adev,0,, 
je pa ostanek 
L++L—(L=1L) = abev;v, — adovgv, = + abed; 
tedaj je opravek 
a:(Q — 4) = + abed. 
Ker plani v podobi 6. naznanjajo zneske dela in ker positivni 
iznesek kaže dobiček, kakor negativni kaže izgubo, pa pravi 
zadnja enačba, prvič, da je Q>0Q, in da se je več toplote 
vzelo iz toplejega trupla nego se je je oddalo hladnejemu truplu ; 
in drugič, da se je pridobilo ravno toliko dela kolikor se 
ga po zakonu ekvivalencije vtegne narediti iz tistega toplotnega 
ostanka, ki ni stopil v hladneje truplo. Iz tega se spozna zakon: 
pAko pomagajoče truplo, ki prevažuje toploto iz toplejega do 
hladnejega trupla, ostane na konci brez vsaktere spremembe, se 
pridobi zmerom nekaj dela, in zmerom se pri tem preva- 
ževanji pogubi ravno toliko toplote, kolikor je je dosledno 
ekvivalencije temu delu treba.“ 
To je popravljen Carnotov zakon, kakor ga je popravil 
Clausius. Carnot je namreč nekaj prav sodil, da se pri ome- 
njenjem privaževanji pridobi delo, nekaj pa napačno, ker je 
mislil, da množina (quantitas) toplote ne trpi nobene spremembe. 
Pri tem pa si je Carnot domišljeval, da ko prestopa toplota iz to- 
plejega trupla v hladneji, da se dela delo kakor tam kjer pada 
