MEHANIČNA TEORIJA O TOPLOTI. 51 
Po 8. podobi prihaja spreminjajoče truplo po sostavljenih potih 
iz začetnega kraja a do kraja # v adijabatični  kurvi hi; vtegnilo 
bi pa priti tje do » po isotermični kurvi 7,, ko bi se mu pripe- 
ljala na tej poti neka množina toplote, ki jo hočemo imenovati 
*(Q1 
> (Q'). Njen ekvivalentni iznesek bi veljal m tedaj bi do- 
2 
sledno 9. enačbe veljala enačba pri sklenjeni poti 
BOM i ++ O T-) 
e PE .0, 
lo 
zgorej pa smo dobili 
. nHrLoje (iti _(7 + +n-)=. 






tedaj mora biti 
Zden Ba Q!? Qu divi 
Iš MU I: ja +7 

1 
tedaj ostane ekvivalentni Biojed toplote edini ko pride spremi- 
njajoče truplo od prve (do) do druge adialeatične (hi) kurve naj 
hodi iz prvega kraja a do druzega h ali r po ti ali po oni 
dQ 
T 
Vi 
nost pri vsakterem prestopu med edinima adiabatičnima kurvama. 
poti. — Tedaj ohrani tudi integral 

= + Z svojo vred- 
O neobračljivih krožnih spremembah. 
Pri neobratnih krožnih spremembah pa vrednost Clau- 
sijevega integrala vzetega od početka do konca ni enaka ničli 
kakor pri obratnih. 
Vzemimo primer. Med Joulevimi poskusi nahajamo  presipanje 
zraku iz polne posode v prazno. Mislimo si dva kubična 
metra, njeni prostornini naj loči premakljiva stena kakor kak 
zapah; prostornina prvega kubičnega metra naj je polna zraku, 
druga pa naj bo popolnoma prazna. Od prve strani trpi za- 
pahnjena stena tlak zaprtega zraka, od druge strani pa ne trpi 
nobenega tlaka. Ko odrinemo zapahnjeno steno, se odpre pred 
tiščečim zrakom prazni prostor, zrak se presiplje razstezovaje se 
s svojim notranjim tiskom po praznem prostoru, ter ne prema- 
guje nasprotnega zunanjega tlaka, kteri bi imel biti 
