DOPUNJCI I IZPRAVCI ZA HRV. POVJEST. 81 
nastade medju hrvatskimi zastupnici, kojim pripadalo po starom obi- - 
čaju pravo izbora,' razmirica glede nasljednika na hrvatskom prie- | 
stolu, za koj nebi više zakonitoga baštinika. Stranka kraljice Jelene 
Liepe osloni se na Ugarsku, te izasla po izričnom svjedočanstvu 
domaćega ljetopisca jednoga velikaša ka kralju Ladislavu; a ovaj 
nametnu sinovca svoga Alma, bud kano kralja hrvatskoga, bud 
kano suvladaoca Svinimirove udove. Druga stranka, koja htjede 
sačuvati svoju domovinu od svakoga tudjega upliva, podiže na 
priestol Petra. Tim bi načinom Petar bio došao na hrvatski priestol 
srodnim načinom, kojim dodjoše Slavic poslije Petra Kriesimira a 
Dimitrija Svinimir_ poslije Slavica, na ime izborom hrvatskih za- 
stupnika, koji su imali na to pravo po starodavnom običaju, samo 
što je to pravo vršila ovdje jedna stranka, prem, čini se, veća i 
odlučnija. Kako je Almus mogao se održati samo u manjem dielu 
hrvatske države, u posavskoj naime Hrvatskoj ovkraj Gvozda; 
kako mu i ovdje vlast nije dugo trajala: sudimo, da je Petar ve- 
ćinom hrvatskoga naroda bio priznan za pravoga i zakonitoga 
kralja hrvatskoga, te da je on stupio na priestol negdje 1091 god. 
O rodu kralja Petra nije nam ništa poznato; a nije nam izvjestan 
ni položaj, koj bi on bio pred tim zauzimao u hrvatskoj državi. 
Medju tim nije možebit odviše smjelo, ako spominjući ime kralja 
Petra pomislimo na Slavicova bana Petra ili, što je vjerovatnije, na 
Slavicova sinovca Petra, prizivom Slava.“ U tom slučaju možemo 
si i lasnije protumačiti dvie stranke, koje su poslije smrti posljed- 
njega zakonitoga odvjetka hrvatske dinastije nastale; jedna je naime 
pristajala uz Svinimirovu, druga uz Slavicovu obitelj t. j. uz udovu 
Jelenu Liepu i uz Petra. Prva se prislonila na kralja Ladislava, 
te može se nazvati strankom ugarskom; druga tražila svoju snagu 
u hrvatskom narodu, bijaše to narodna stranka hrvatska. 
Vladavina Petra ostaje za nas zastrta koprenom podpune neiz- 
vjestnosti. Ali iz uspomena sačuvanih u domaćem ljetopiscu ob 
onoj dobi, pak iz nastalih dogadjaja može se zaključiti, da Petru 
nije pošlo za rukom protivne si stranke bud umiriti bud ukloniti; 
s toga nije mogao prepriečiti onoga sunarodnoga ugovora, koji su 
zastupnici naroda, načelnici naime dvanaest rodova njegovih, ugla- 
vili s drugim sinovcem udove Svinimirove, kraljice Jelene Liepe, 
s kraljem Kolomanom, i kojega bi posljedica, da je ovaj izabran 
VOf. Carrara: 4rchiy. capit. p. 67 Ibid. p. 60, 665. 
RSJTA. XIX. G 
