84 FR. RAČKI. 
dranskoga mora. Ovamo dakle t. j. u hrvatski Belgrad doplovi Ro- 
gerov brod iz Palerma; ovdje dočeka zaručnicu izaslanik ugar- 
skoga kralja. 
O tom hrvatskom Belgradu veli sicilijanski povjestnik, da pri- 
pada ugarskomu kralju. Gaufredo ne veli izriekom, da je pripadao 
Ugarskoj onda, kada je Rogerova kćer onamo doplovila; jer se 
umetkom: ,qui iuris regis Ungarorum est,“ neizključuje ta misao, 
da se on proteže na dobu, kada je ,historia sicula“ pisana. U ta- 
kovu slučaju htio je Gaufredo, pripomenuv Belgrad, gdje zaručnica 
izadje na kopno, reći: Belgrad spada sada na ugarskoga kralja. 
Iz predgovora! ,historiae siculae,“ upravljena na Gjuru, biskupa 
Catane, razabire se, da je Gaufredo pisao povjest pozvan od kneza 
Rogera I još za njegova života, dakle prije srpnja 1101 godine, 
kada se prestavi s ovoga svieta.* Ako se ono mjesto imade ovako 
tumačiti, to bi po Gaufredu bio Belgrad god. 1101 ipak pripadao 
ugarskomu kralju. Ali tumačilo se ono ovako ili onako, nameće se 
svakako pitanje: je da li je daleki talijanski pisac bio dobro oba- 
vješten o gospodaru Belgrada? nije li on svoj umetak osnovao na 
umovanju, da je Belgrad ugarskoga kralja, čuvši od sicilske pratnje, 
da je ondje kraljev izaslanik dočekao zaručnicu? Odavle bo, što je 
Rogerov brod doplovio u luku belgradsku i što je ondje čekalo 
poslanstvo ugarsko, nesliedi, da Belgrad nije god. 1097 mogao biti 
ni hrvatski ni mletački; jer i Hrvatska i Mletačka, nisu li stajale 
u ratu s Ugarskom, mogle su Kolomanu dozvoliti, da kroz posla- 
nika dočeka svoju zaručnicu u Belgradu. Iz listineš od 8 veljače 
1016 sliedilo bi, da je tada Belgrad sa Spljetom, Trogirom i Zadrom 
priznavao vrhovnu vlast mletačkoga dužda. Po svoj prilici Mlečani 
su upotrebili nevolju hrvatske države, koja ju stigla zarobljenjem 
kralja Slavica i izpražnjenjem kraljevske stolice, te su i Belgrad , 
naveli na priznanje svoje vlasti. Ali već za kralja Dimitrija Svi- 
nimira ne spominju javne izprave“* belgradske dužda mletačkoga, 
dočim usuprot navode hrvatskoga kralja; s toga mislim, da se je 
Belgrad opet vratio pod žezlo hrvatsko. Poslje smrti kralja Stje- 
pana 1I za nutrnjih razdora u hrvatskoj državi mletačka je repu- 
blika opet uzpostavila svoju vlast u njekih primorskih gradovih 

! Muratori op. cit. p. 544.  ?* Bazancourt: Histoire de la Sicile II, 107. 
š$ Monumenta spectantia historiam Slavor. merid. I, 2. Zastupnici Spljeta, 
Trogira, Zadra i Belgrada obvezuju se duždu Dominiku Selvi ,seniori 
nosiro “smi Farlati op. ct. IV: 
