DOPUNJCI I IZPRAVCI ZA HRV. POVJEST. B5 
dalmatinskih. Ovo se izvodi odanle, što su gradovi dalmatinski sma- 
trani za saveznike mletačke, kada su Mlečani prvih godina vladanja 
dužda Vitala Michielia, koj je sliedio 1096 godine Vitala Faliera, 
pridružili se križarskoj vojni.! Nije nevjerovatno, da je tada i Belgrad 
stupio naprama republici u onaj odnošaj, u kojem bijaše početkom 
1076 godine. 
Mletački ljetopis* pripovjeda, da je kralj Koloman, uklonivši u 
Hrvatskoj Petra i posjedši svu državu, izaslao poslanike u Mletke, 
te uglavio savez s duždom Vitalom Michielom proti Normanom 
puljskim. Ova viest jest u ljetopisu uvršćena u posljednjem ulomku 
životopisa rečenoga dužda, te sliedi poslije viesti o smrti Urbana II 
(29 srpnja 1099) i o izboru njegova nasljednika Paškala HI (13 kolo- 
voza r. g.). S toga bio bi onaj savez, po položaju primjetbe o njem 
u ljetopisu, uglavljen poslije 1099 godine, pri koncu duždovanja 
Vitala Michielia t. j. 1101 ili 1102 godine. Sačuva nam se vjero- 
dajnica kralja Kolomana, predana njegovu punomoćniku izaslanu u 
Mletke k duždu V. Michieliu, ali žali bože bez naznačenja godine. 
Ovoj je vjerodajnici priložen ugovor (,convenientia amicitie“) med 
Kolomanom i Vitalom.“ Koloman se u jednoj i drugoj izpravi piše 
samo ,Ungarorum rex“; ali se u ugovoru nalaze dvie točke, koje 
razjasnjuju naše pitanje. Koloman se naime obvezuje naprama duždu, 
kojega zove , Venetie, Dalmatie, Uhroatie dux,“ ovako: ,,cunctas 
civitates subiectas ducatui tuo, et omnia castella ac loca subdita et 
obedientia potestati tue per me et per meos conservabo et nullo 
modo inquietabo . .“ Glede naslova, koj je mletački dužd nosio za 
Hrvatsku i Dalmaciju, primjećuje Koloman ovo: ,Guia in princi- 
Pibus meis et sensibus (zlo mj. senibus) dubium videtur: utrum 
ducem te Chroatie atque Dalmatie nominaverim, volo, immo desi- 
dero, pro servanda, sicut statutum est, amicitia, ut a te et tuis et 
a me ac meis ita omne prius de medio ambiguum auferatur, ut in 
quocunque casu tibi per antecessores tuos et mihi per meos 
certa comprobatione iustitia fuerit, alter alteri nullatenus adver- 
setur“* Oba ova izvoda dokazuju dosta razgovjetno, da se je kod 
ugovaranja razpravljalo o odnošajih izmedju Kolomana i V. Michi- 
elia naprama Dalmaciji: Koloman se obvezuje, da neće dirati u 
I Andr. Danduli: Chronic. venet ed. cit, p. 256. * Ibid. p. .259. 
3 Monum. spectantia  histor. Slavor. merid. I, 4. 8. *Od rieči: ,ut in 
quocunque casu“ do kraja sliedim čitanje Tafela i Thomasa, jer je razum- 
nije od Ljubićeva. 
