DOPUNJCI I IZPRAVCI ZA HRV. POVJEST. 81 
ili se odnosi na god. 1101, ili imade se prisuditi krivu shvaćanju 
povjestnika. Kada je Rogerova kćer doplovila u Belgrad, bijaše taj 
grad po svoj prilici pod vrhovnom vlasti mletačkom, s kojom je 
Koloman prijateljevao 1 prije 1101 godine; prem nije nemoguće, 
da je Belgrad bio i god. 1097 u hrvatskoj vlasti, kano što bijaše 
njekoliko godina prije. 
Onaj dakle prigovor, koj bi se mogao izvaditi iz putopisa Roge- 
rove kćeri kod Gaufreda Malatere proti desetogodišnjem vladanju 
kralja Petra, nije toli nepobitan, da bi mogao oboriti ostale vjero- 
dostojne izvore, pak i svezu u dogodjajih one dobe. 
S Petrom zaključuje se red hrvatskih kraljeva narodnih, koji su, 
počam od Tomislava, sjedjeli na hrvatskom priestolu od trećega de- 
setka X vieka do početka XII vieka, dakle kakovih 180 godina. 
Promotrimo li pobliže ovaj red i sveze u njem izmedju nasljednika 
na priestolu počam od starijega Kriesimira: to ćemo se lasno osvje- 
dočiti, da je pravo vladalačko u Hrvatskoj bilo u jednom rodu. 
Ovoga načela, koje izvira iz nazora kod svih slovinskih plemena 
o rodbini i rodu, te o pravih medjusobnih članova roda, nepomu- 
ćuju ni one dvie iznimke u redu hrvatskih kraljeva; jer ban Dimi- 
trija Svinimir bi izabran kraljem ,synodali et concordi tocius eleri 
et populi electione,“ pokle se jedini odvjetak vladalačkoga roda, 
vojvoda Stjepan, privolom naroda povuče u samostan ;! a isto se 
može predpolagati o Svinimirovu predšastniku Slavicu. Kada nije 
više bilo nikoga od vladajućega roda, onda je pravo izbora pristo- 
jalo opet obćini t. j. narodu i njegovim zastupnikom. Pošto se 
Stjepan odrekao svoga prava, izabran bi Slavic i poslije njega 
Dimitrija Svinimir. Poslije smrti Svinimira, jer mu se sin Radovan 
prestavi, bio je narod vlastan birati opet drugoga kralja; ali on 
voli vratiti se na jedinoga odvjetka vladajućega roda, na pomenu- 
toga Stjepana. S toga i kaže on u svojoj listini: ,cum omnipo- 
tentis dei pietas me sua clemencia p(atrum), auum, proauumque 
solio (in) regio, omnibus chroacie etdalmacie nobilibus 
collaudantibus, exaltauerit honore“ t. j. Stjepan očituje, da je 
on imao pravo nasljedstva na priestol hrvatski; ali da je to pravo, 
pošto se ga bio odrekao privolom naroda, jednakom mu privolom 
povraćeno. Po pravu nasljedstva u rodu, kako je ono kod svih 
Slovena vladalo u najstarije doba, nisu bile ni ženske izključene, 
1 Vidi listinu od 1077 god. kod Farlatia Ill, 153. 
