DOPUNJCI I IZPRAVCI ZA HRV. POVJEST. 97 
redao čete križarske; a radi njegovih nasilja nastade priča, da je 
poslije smrti tumarao oko Wormsa, ognjevitim oružjem oboružan, 
moleći narod, da mu kaznu ublaži molitvom i milostinjom.! 
II 
O smrti hrvatskoga kralja Dimitrija Svinimira. 
Kralj Stjepan II spominje u svojoj šibeničkoj listini? samo u obće 
smrt svoga predšastnika kralja Svinimira, nenagovještajući načina 
smrti. Mnogo više umije hrvatski ljetopisac vatikanske knjižnice o 
tom predmetu pripovjedati.“ Iztaknuvši dobrotu i mudrost kralja i 
sreću hrvatske države za njegova vladanja, nastavlja ovako: ,v to 
vrime zgodi se, da cesar rimski s voljom sv. otca pape posla posle 
i listove svoje ovako k dostojnomu kralju Zvonimiru, proseće i 
moleće kako draga brata i meu kralji kršćanskimi kralja počtova- 
noga: ,,oto te molimo i prosimo, da skupiš k sebi svu gospodu 
zemlje, tebi podložne, i svih od vridnosti; i kada bude skupšćina 
da pročtiš meu svimi oni drugi list, koga s tvojim listom šalje se 
od strane naše gospodstvu vašemu, moleće kada pročte da odgo- 
vore i da dadu nam na znanje volju svoju i odlučenje ko učine 
vitezi i baruni s voljom gospodstva toga.““ ,I tako dobri i sveti 
kralj Zvonimir, prijamše listove od pape i cesara, zapovidi po sve 
kraljestvo svoje, da bude skupšćina i zakonom v Petih crikvah u 
Kosovi, da svaki bude do dan dvadeset i pet, i prišadše vrime da 
pride mnoštvo veliko. I legoše vojske i narediše straže. I kada 
dojde dan, da učini slavni i dobri kralj Zvonimir otvoriti listove 
pape i cesara velikoga grada Rima s voljom sv. otca pape, koji 
kazahu: ,,Brata našega Zvonimira molimo s vlasnici i pukom zemlje 
i kraljevstva njegova, da bi hotil odlučiti i s nami biti zajedno 
s pomoćju ine gospode krstijanske, koji onake listove imiju od 
nas; i oni da odluče volju njih, i da nam dadu na znanje, jesu li 
k volji našoj pristali, ča jest s dopušćenjem božjim i sina njegova, 
koji jest porodjen od dive Marije i muku i krv prolijo na drivo 
križa i na njem umoren, koja smrt bi odkupljenje svita i oslobo- 
jenje svetih otac iz limbene tamnosti; i tako s dopušćenjem nje- 
! Fr, v. Raumer: Geschichte der Hohenstaufen. Lief. I, S. 44. 2 Origin. 
in arehivio regni Croatiae. Najizpravnije kod Kukuljevića: Jura 1, 20. 
»duoddam scriptum a nuper rege defuncto suinimiro.“ 5 Arkiv za 
jugoslav. povjest. I, 33. 
RITJIAJ XIX. ' 1 
