DOPUNJCI I IZPRAVCI ZA HRV. POVJEST. 1038 
zalih nenavidjen, jere nemogaše zla viditi.“ S toga i je kronisti 
vladanje Svinimira zlatno doba za hrvatsku zemlju: ,I za dobroga 
kralja Zvonimira biše vesela sva zemlja, jere biše puna i urešena 
svakoga dobra, i gradove puni srebra i zlata; i nebojaše se ubogi 
da ga izji bogati, i nejaki da mu vazme jaki; ni sluga, da mu 
učini nepravo gospodin, jere kralj svih branijaše, zašto ni sam prez- 
pravdeno neposidaše, tako ni inim ne dadiše. I tako veliko bogat- 
stvo biše, tako v zagorje kako v primorje, za pravednoga kralja 
Zvonimira; i biše puna zemlja svakoga blaga, i biše veće vridna 
ureha na ženah i mladih ljudih i na konjih, nere imadu sve imanje. 
I zemlja Zvonimirova biše obilna svakom razkošom, ni se nikoga 
bojaše, ni jim nitkore mogaše nauditi . .“ Ljetopisac uzima na rieč, 
da je Svinimir upravo onako vladao, kano što bješe zavjerio se 
kod krunjenja pred bogom i narodom: ,iustitiam excolam, ecele- 
sias defendam . . pauperes, viduas atque pupillos protegam . . ho- 
minum venditionem contradicam, atque in omnibus, quae ad recti- 
tudinis statum congruunt, deo auctore, me aequum exhibeam.“ Po- 
božno srdce moglo očekivati, da će promisao takova vladaoca bla- 
gosloviti u njegovoj osobi i u njegovu rodu. Pak ipak Svinimir 
ostade bez odvjetka, njegova pače kraljevina dodje u vlast ino- 
stranca. Odkle to? odkle ova kazna za zemlju i narod hrvatski? 
Ljetopisac nije si znao dati drugoga razloga, nego da se narod 
hrvatski imao ogriešiti na osobi pravedna i dobra kralja: ,i tako 
nebiše on za Hrvate, za što oni neće biti dobrotom dobiti, da bolji 
su pod strahom.“ Što Hrvati nisu poslije Svinimira imali više vla- 
daoca iz svoga naroda, podmeće ljetopisac kletvi Svinimira: ,da bi 
veće Hrvati nigdar ne imali gospodina od svoga jazika, nego vazda 
tudju jaziku podložni bili.“ A kletva ova izadje iz ustiju ,dobroga 
kralja i gospodina,“ ,ležećega u krvi, izranjena velicimi boljezni.“ 
Tragički pako svršetak taj posljednjega kralja hrvatskoga stavlja 
ljetopisac u savez s onom velikom dramom srednjega vieka, kojoj 
su predmet križarske vojne. Svinimir usmrćen u skupštini gospode, 
»viteza i baruna“ hrvatskih, što je na poziv pape i cara htio po- 
vesti vojsku za oslobodjenje miesta svetih — to je za viteza sred- 
njega vieka poslije one na samom ratištu najzaslužnija smrt, a za 
narod dostojna one kazni, koju ljetopisac izvodi, da mu naime tudjin 
gospoduje. Ljetopisac se istini u tom primaknuo, što je za vladanja 
Svinimira nastojanjem pape Grgura VII sviest kršćanske Evrope 
probudjena bila za oslobadjanje svetih mjesta; prem je silan onaj 
