NARAVOSLOVNE CRTICE. 121 
ŽURE I, 
Okolo 3'/, sata po podne prispjeli smo u ŽZuri i usidrili se u 
sred luke ,Saracino“. Prvi pogled na taj otok jako turobno na 
čovjeka djeluje, kad sve na okolo sam goli kamen, a nigdje stabla, 
niti žive duše ne vidi. Izkrcavši se, odosmo, da vidimo kukavni 
ovaj kraj. Prešavši preko brežuljka, malo nam je srce odahnulo, 
dokle dodjosmo u dolinu svu trsjem i maslinami zasadjenu, koja 
je izgledala kano sniegom posuta, kuda su masline cvale; tu inače 
nije bilo ništa, što bi pobrati mogao, vidio sam samo njekoliko 
Helix (Pomatia) cincta Mill, Došli smo u mjesto, imajuće do 10 
kuća i 400 stanovnika, koji su se ne malo čudili, videći toliko 
ljudi, jer tamo zbilja živu kao pustinjaci; za njih sav je sviet 
njihovo mjesto, a jedva da šta čuju ili se još manje brinu za 
ostali sviet. Sutra dan (bijaše 4 lipnja) ja i gosp. Dr. Lebić, 
magjar, liečnik parobroda, koj se takodjer bavio sabiranjem na- 
ravoslovnih predmeta, uzeli smo brod sa šest momaka, moj stroj 
i druge potrebne sprave, te smo počeli s iztraživanjem iste luke: 
Opazili smo u dubljini od 10 do 15 stopa, da je veći dio luke 
bio pokriven vogom, Zostera, i zato nismo baš mnogo osobitoga 
našli. Najvažnije bijaše neka čisto malena Pisa, ljubičaste boje, 
od koje sam našao dva komada, jedan izgubih, drugi sam u žestu 
bacio, gdje mu se odmah sve noge raztočile, što mi je žao bilo, 
zato, što nisam mogao druge uloviti. Drugi dan (5 lipnja) opet 
smo se odpremili i to izvan luke dalje od obale, te bacili stroj u 
dubljinu od 130 do 140 stopa. Dno, na koje smo naišli, moralo 
je izgledati upravo kao čarobna bašća, sudeći po onom, što smo 
izvukli, a zbilja naš željezni stroj morao je istu ne malo razoriti. 
Bilo je tamo svakojakih vrsti spužva, te moram kazati, da nebi 
čovjek pomislio ljepotu, raznolikost i živahnost boje stopram iz 
mora izvučenih, a nebi to skoro ni vjerovao, kad bi vidio ružne 
i tamne boje spužva, koje se osušene ili u žesti u zbirci čuvaju. 
Najkrasnije ljubičaste, crvene, žute i zelene boje su kod spužva 
zastupane, ali kako jih iz mora izvadiš, odmah promiene boju; 
njekoliko sati kašnje nije jih već poznati. Nadalje bijaše liepih 
vrsti vitičnjaka, sa i bez kućice, medju inimi od roda Filograna, 
koja upravo izgleda kao klupko nepravilno smotana konca. Od 
svih najljepše i najnježnije, nu žalibog i jako krke, vrsti mahov- 
njaka, spadajuće medju rodove: Salicornaria, Eschara, Retepora, 
* 
