NARAVOSLOVNE CRTICE. 141 
u Sinj. Sliedeći dan protraživao sam plotove oranica, i na moje za- 
čudjenje našao sam na istom mjestu živuće Helix ( Pomatia) secernenda 
Rossm., i Helix (Pomatia) pomatia L. Važan slučaj zato, što je to 
prvo mjesto u Dalmaciji gdje sam našao jestivog spuža (ZZelix po- 
matia), jer akoprem sam jih pobrao na Crnopcu i to upravo na 
hrvatsko-dalmatinskoj granici, te se je zato mogla vrst i kao dal- 
matinsku smatrati, to je tek sada dobila nedvojbeno dalmatinsko 
gradjanstvo. Drugi faktum spomena vriedan je taj što 1. secernenda, 
cincta i druge srodne ne zastupaju u Dalmaciji tu tako razprostra- 
njenu europejsku vrst (Z/. pomatia), kako su držali Rossmissler i 
mnogi drugi, nego skupa živu, makar i ne posvuda. Istina je da 
bi se moglo sumnjati budući je ovo jedino mjesto gdje se skupa 
nalaze, da je ta vrst čovjekom hotimice ili nehotimice unesena. 
Doduše nemoguće nije, ali ako se to nije dogodilo za vrieme Rim - 
ljana, koji su se gojenjem puževa bavili, naš narod dvojim da bi 
to bio izveo. 7. secernenda i H. pomatia živu toli u ravnici, koli 
na Prologu i drugih briegovih, Zeliz (Pomatia) cincta Mill. po po- 
ljana; posvuda pako Glandina Algira Brug., Buliminus (Zebrina) de- 
tritus Miill., i Cyclostomus reflexus L. U vrielu sinskog polja nazva- 
nomu ,Marica vrilo,“ našao sam vrst roda Planorbis. Poslje podne 
istoga dana pregledao sam mjesto nazvano ,Stuparuša,“ izpod 
briega ,Nebesa,“ i u sloju lapora, terciarne pliocenske tvorbe, 
nadjoh množinu okamenjenih sladkovodnih pužića, medju kojimi i 
novi rod, što ga nisam poslje u Zagrebu označiti mogao radi po- 
manjkanja literature. Godinu dana kašnje izdade gosp. Dr. M. Neu- 
mayr razpravu: ,Beitrige zur Kenntniss fossiler Binnenfaunen“ 
(Jahrbuch der k. k. geologischen Reichsanstalt 1869, nr. 3), gdje 
je opisao i dao narisati množinu većinom novih vrsti iz Miočića kod 
Drnisa, Ribarića kod Vrlike, i Turiaka mjesta na putu medju 
Spljetom i Sinjem, osim toga krasne naše slavonske Paludine, od 
koje je bila prije samo Vivipara Vukotinovići Frauenfeld svietu po- 
znata. Badava da tajim, kad čitah razpravu istoga gosp. i opazih 
one slike, bilo mi je težko pri srcu videći, kako je isti objelodanio 
dalmatinske stvari, što sam ih ja stranom bio odkrio i težkom 
mukom na mjestu sabirao, stranom slavonske, koje su bile u našem 
muzeju zastupane, te koje sam počeo bio proučati i označivati, ali 
radi pomanjkanja literarnih sredstva morao se toga posla okaniti. 
Nu bilo kako mu drago, znanost kroz to nije ništa štetovala. Neka 
se svjetlost širi, to nam svim lozinka biti ima. Cieli sutrašnji dan 
