146 S. BRUSINA. 
dočim u Hrvatskoj ćeš ju naći posvuda, da ti dodija, i podvrst 
Neritine, najveća što sam ikada vidio iz Dalmacije, i koja nije 
mnogo manja od velike Neritine iz Dunaja. Za vrieme moga bo- 
ravljenja u Sinju imao sam priliku prisustvovati znamenitoj za nas 
svetkovini. Sinjska naime mala gimnazija, jedina hrvatska gimna- 
zija ciele Dalmacije, povišena bijaše na prvi stepen. U isto vrieme 
bijaše popravljena ciela sgrada, i tom prilikom obdržavaše se otvo- 
renje svečanim načinom. Izza crkvene svetkovine, bijaše u većoj 
dvorani gimnazije besjeda, deklamacije, glasbe, itd. i na koncu 
banket kod otaca Franjevaca, jedinih učitelja na istom zavodu, 
koji su me pozvali i pri objedu nazdravili medju ostalimi braću 
Hrvate i akademiju znanosti, moleći me da taj pozdrav na mom 
povratku priobćim. 
Pošto sam tako njekoliko dana sproveo u Sinju, koji su bili 
jako plodonosni tako za muzealne naše zbirke i za znanost, kao i 
za me osobno upoznavši se s čestitim narodom, liepo se oprostih 
od ljubezne Tripalove obitelji, od kojih nebi znao da li su rodi- 
telji ili sinovi čestitiji, 1 petoga vozio sam se opet u Spljet. Na 
putu pobrah njekoliko predmeta u Dizmu. Parobrod prispio je iz 
Zadra, ukrcali smo se i u podne odputovali; stali smo u Milna na 
otoku Braču, onda u Visu, Hvaru, Korčuli i drug dan (1 srpnja) 
okolo sedme u jutro izkrcali se opet u Gružu, a odavle se kočijom 
odvezli u Dubrovnik. 
Dubrovnik. 
Prielaz od Gruža do Dubrovnika grada čini najbolji utisak, jer 
ne samo da se cesta od obale mora počamši sve to više diže bez 
da se zato od obale udaljuje, tako da uživaš najljepši pogled na 
otvoreno more, nego s obje strane ceste sve je zeleno, sve masli- 
nami i lozami obradjeno, a k tomu još ima mnogo kuća i vila, 
kao da bi došao u okolicu kakove velike prestolnice. Za kratko 
došli smo u grad, gdje me moj prijatelj O. 1. E. Kuzmić liepo 
dočeka, i gostoljubivo primi: nedade drugčije nego da moram u 
manastir na stan. Nu na mojih izletih u mladih godinah probavio 
sam više dana medju samimi seljaci, na vrh gore s pastiri, u 
grčkom manastiru, po kasarnah, na ratnom i trgovačkom brodu, i 
kojekuda, pa zašto se nebi jedan put upoznao sa življem u fra- 
tarskom manastiru, tim više što je moj stari znanac jedva dočekao 
moj dolazak, te mu je bilo drago, kao i meni, da budemo njeko- 
