156 S. BRUSINA. 
i u isto doba marljivim biljoslovcem, koj ima liepi herbarium du- 
brovačke flore. On mi obeća da će sastaviti zbirku za naš muzej, 
te je lani izpunio svoje obećanje, kako se može viditi iz Viestnika 
narodnoga zemaljskoga muzeja str. 198—206. 
U družtvu s prijateljem Kuzmićem i gosp. Miorinom, koj nam 
je iz Brsečine posjet odvratio preuzeli smo (20 srpnja) u čamcu 
izlet u Rieku (Ombla). To je morski zaliev od brda zatvoren, 
imajući po prilici tri taljanske milje duljine, a gdje više, gdje manje 
od 200 koraka širine, tako da izgleda kao rieka. Gore su visoke, 
na vrhuncu gole i strme nižje maslinami skoro posvuda pokrivene. 
Ima tamo sela, zatim tja do obale mora krasnih vila dubrovačke 
gospode, svaka sa svojom crkvicom i bašćom riedkoga cvieća; kuća 
pomorskih kapetana, koji oprostiv se mora, svoje stare dane tamo 
sprovadjaju; manastir franjevaca, mlinova itd. Zbilja divan je to 
prediel, a onaj koj bi želio živjeti u miru u liepoj naravi nemože 
si boljega željeti, i zaista Dubrovčani rado ovamo svoje izlete po- 
duzimlju. Čim se pako čovjek više približuje kraju, sve to ljepši 
mu se prizor pokazuje; s jedne strane opazi kod manastira selo, 
a s traga selu liepo čunjasti brežuljak, izza ovoga visoki i strmi 
brieg Ivan Krst. Na drugoj strani medju gorami spušta se do mora 
krasna i liepo obradjena dolina, koja se svršuje na obali mora sa- 
činjavajući močvaru, svu trstami i drugimi barešnicami zarašćenu. 
Išli smo dalje i došli upravo izpod gore Ivana Krsta, koja kao go- 
lemi kamen gol i kao stiena ravna pred vama visoko se uzdiže, a 
izpod nje izvire tiho klokotajuć, ali obilno vrutak sladke vode. 
Kolikom silom voda izvire možete si pomisliti kad rečem, da su 
više puta pokušali gruznilom mjeriti dubljinu, ali ga je voda uvjek 
izbacila. Osim toga je vrutak sa strane mora velikim kamenjem 
ogradjen, a površina vode drži se može biti za koju stopu iznad 
onoga kamenja. Riedko ćeš gdje naći na takvom ograničenom pro- 
storu toliko slika i promiena površine zemlje. Riečka draga obiluje 
ribami. Pripovjedali su mi fratri, kako su jednoč tun do 80 funata 
težak i polanda, koju tun progonjaše, oboje skočili na kopno gdje 
su ih fratri bez muke uhvatili i liepo se gostili na račun gladnog 
tuna, koga su s polandom na uspomenu na zid blagovališta nasli- 
kali. U samom vrutku i na okolo ležećemu kamenju pobrao sam 
mnoge komade rodova Emmericia, Hydrobia, Ancylus, po zidinah 
manastira, i na drugoj obali stojeće palače OClausilia (Agathylla) stri- 
gillata Mihlf., C. (A) sulcosa Wagn., C (Delima) laevissima. U dolini 
