44 M. SEKULIĆ. 
Wargentin ! napominje, da više puta biahu — preko visokih 
brdina -— putujući Skandinavci maglom pokriveni, koja je po- 
larnoj zori veoma naličila. Ta magla je običajno siero-biele boje 
i nešto nazelenkasta, i skoro sa svim prozračna. Za kratko vrieme 
usjaji se ta magla u slici polarne zore. 
Ja mislim da ovaj S netreba kometara. 
d) Zračna munjina. Wrangel i Parry kažu, da nemogoše od- 
kriti munjinu u zraku pri polarnoj zori. Slušajmo što kaže Ri- 
chardson: ,Po Saussuru načinjeni munjomjer biaše cielu zimu na 
visoku mjestu izvan kuće namješten, na njem nemogosmo cielu 
zimu niti traga munjine odkriti. Munjina naših tielesa biaše tomu 
nasuprot tako jaka, da su se krugljice na munjomjeru daleko iz- 
bjegavale, kako smo se rukom približavali, a naša koža biaše 
svu zimu tako suha, da trenjem ruku postade munjina tako jaka, 
da smo onaj značajni miris munjine mirisati mogli. Isto opazismo 
na zvierskih kožah, koje su po sobi visile, ove su tako bile na- 
bijene munjevnim fluidom svejedno bile one trene ili ne, da su 
na članke iz njih iskre skakale, koje smo do lakta osjećali. 
Ovo iskustvo dokazuje, da je zrak veoma suh bio, te da nije 
mogao niti munjine provoditi, niti sam munjevnim postati. Drugo 
kaže ova bilježka, da je na površaju zemlje velika napetost mu- 
njine bila, dakle baš oni uvieti, koji su nuždni za postanak po- 
larne zore. 
Do sad učinjena opažavanja uče nas, da je zračna munjina pe- 
riodičkoj promjeni podvržena. Viditi je, da je pri sunčanom iz- 
hodu zračna munjina veoma slaba. Ljeti je najjača okolo 6—1 
sata u jutru, proljeti i jeseni okolo 8—9, a zimi tekar okolo 11 
sata. Malo prije sunčanoga zahoda pane jakost munjine na mi- 
nimum večernji, koji se dulje uzdrži nego jutrenji maximum. 
Poslje sunčanoga zahoda steče jakost munjine svoj drugi ili ve- 
černji maximum, koji pada do 2—3 sata poslje po noći. U obće 
je munjina jača, ako je zrak vlažan, a pri magli najjača. Ako se 
izreče jakost munjine sa brojevi, tako vidimo iz opažavanja, da 
najveći brojevi padaju u vrieme sunčane južne deklinacije, što opa- 
žavamo i pri polarnoj zori, kako ćemo kašnje dokazati. U jedno 
nam je zabilježiti, da se večernji maximum jakosti munjine sa 
svagdanjom periodom polarne zore sa svim slaže. 
1 Abhandlungen der sehwed. Akademie. XV. 86. 
