POLARNA ZORA. 45 
Opazilo se je, da u velikoj napetosti munjina tinja na vrhuncu 
(plamen svetoga Ilije). Tako biahu 1817 god. ! na istočnoj obali 
sjeverne Amerike silne oluje pratjene kišom ili susnježicom. Osobe 
koje u ovo vrieme na polju biahu opaziše sve zaoštrene stvari 
svietliti, i to živahnim amo tamo gibajućim se svietlom. Halley * 
kaže, da su 3 lipnja 1731 kapi padale, koje su kapima užarene 
kovine naličile. Torbern Bergmann 3 vidio je noćju u rujnu 1/59 
dva puta sjajnu kišu padati. Taldo * je opazio 22 rujna 1773 kod 
Skara u Švedskoj kapi padati, koje se udariv o zemlju svietlile. 
26 listopada 1824 padala je u Wiirtembergu kiša tako sjajna, da 
se je mislilo, da vatra pada. Arago * napominje, da je major Sa- 
bine motrio njeki brežuljak na nekom skotskom otoku, koji je 
njekoliko dana oblakom pokriven bio, i da je ovaj oblak svaku 
noć sjajio, i da su kadkad iz njega pojedine zrake vrcale. Joule 
je vidio u jednom oblaku pri oluji 5 čas. dugo podpunoma er- 
ljeno svietlo sjajiti. Haidinger * opazio jednom sjaj munjevni preko 
polovice neba, što on obširno opisuje. 
e) Magnetizam. Malo prije vidismo, da vienci polarne zore obi- 
čajno taki položaj imaju, da je njihov vrhunac u magnetičnom 
meridianu, i još možemo dodati, da se ovaj vrhunac običajno i 
sa klonilom slaže. Uza ovo biaše opaženo, da je magnetično rav- 
notežje poremećeno. Ovo su opazili Celsius i Hiorter 1/41 u Up- 
sali , Dne 16 veljače biaše jedna od najljepših zora, koje je War- 
gentin u svom životu vidio, svietlo joj je po put oriaških stubova 
do vrh neba dosizalo, a micalo se je od jugo-jugo-zapada prama 
sjevero-sjevero-istoku i jopet nazad. Sve vrieme, dok je pojav bio, 
bila je magnetulja veoma nemirna. Kašnje je Wileke 7 motrio 
magnetulju više godina, pa misli, da savez izmedju polarne zore 
i magnetizma nedvojbeno stoji. Po danu, kada se zora nevidi, 
navještuje ju magnetulja, isto onako kano i ob noć. Ako je ma- 
gnetulja nemirna, veli Wilcke, tako ćemo riedko kada pogriešiti, 
ako rečemo, da onaj čas polarna zora biva. Obratno nesmijemo 
zaključiti, t. j. magnetulja nije baš uza svaku polarnu zoru ne- 
mirna. Van Svinden je opazio od 60 zora 13 takovih, pri kojih 
1 Gilbert Annal. 70. 120. 2 Annuaire 1838. 382. % Opuse. phy- 
sica 6. 189.“ Sagg. meteorol. 274. Annuaire_ 1838, 219 suiv. 3895. 
6 Pogg. Ann. LXVI. 66. 519. 7 Hansteen Untersuchungen 1. 123, 
464, 
