58 M. SEKULIĆ. 
cirana munjina je vazda u statičkom odnošaju. U ovom slučaju 
nesmijemo o strujenju munjine govoriti, jer čestice nosioca mu- 
njine čine tako zvane stalne ili povratne valove, bez naprednoga 
širenja. Samo onda, kada napetost ovih valova tako silna postane, 
da je kadra probiti ono sredstvo, od koga se valovi povraćaju (sa- 
milo), samo onaj čas postane napredno gibanje valova, ali riedko 
kad u smislu muajine, nego skoro vaviek u smislu svietla i to- 
pline. Zarad toga onaj slabi upliv na magnetulju. Munjevna iskra 
nije dakle ništa drugo, nego transmutirano gibanje munjevnih va- 
lova u valove svietla i topline. Ovdje neima dakle od one struje 
ni govora, koju opažavamo pri lučbenim načinom probudjenoj 
munjini, koja uprav provodnikom neprestanice struji i posve jak 
upliv na. magnetuljn ima. Dalje moram napomenuti, da Lamont i 
mnogi uz njegu kažu, da je zemlja po naravi negativo_ munjevna, 
te da ova inducira u oblacih i magli pozitivnu munjinu, a ova 
opet može obratno nazad na zemlju negativu munjinu inducirati, 
te tako samo sebe množiti, kako no opažavamo na novom mu- 
njevnom T&pplerovu stroju. Medjutim nije ovdje naša zadaća tra- 
žiti kolievku zračne munjine, to ćemo na drugom mjestu točno 
izvesti, ili barem gledati da izvedemo, sada nam je samo uztvr- 
diti, da zračna munjina biva i da indukcijom postaje, ili da se 
podpuno strogo izrazimo, morao bi reći munjina vodene pare, jer 
suh zrak se ne moze nikako munjevnim učiniti. Najposlje mi je 
ukinuti i ono krivo mnenje, koje drži, da se zemaljska munjina 
gubi u zrakoprazan prostor svemira. Ovo mnienje valja da 
podupire stara hypoteza, koja munjinu njekim fluidom zove. Da- 
našnji vazori o munjini su sa svim drugojači, te kažu, da je mu- 
njina uzdužno titranje tielesnih čestica, budi da su valovi u sta- 
tičkom, budi da su u dynamičkom odnošaju. Ove čestice u svom 
nemiru udaraju sa živom silom, koja se izrazuje sa 1/, mv? Zakon 
o uzdržanju ove žive sile kaže, da se učinak '/, mv* samo onda 
uništiti može, ako brzine v* nestane, a ove nemože uslied tro- 
mosti materije prvo nestati, dok čestica neudari o što, i dok ovo 
što neprimi one brzine, Buduć, da u praznu prostoru nema ništa, 
tako ne može ni čestica svoje brzine na ništa prenesti, dakle ni 
svoje munjine gubiti. Eter ne prenosi munjevne sile, što je Geis- 
sler dokazao, buduć da podpuno prazna ciev prekida sa svim munju 
i munjevno svietlo, pa makar bile elektrode na !/,, mm. primak- 
nute, uz porabu najjačega Rhumkorfa. 
