90 FR KURELAC. 
3) voll einjenfen n. p. nakilio čašu (t. j. punu natočio). Prispodobi 
čmuotspsođat i ovsgavog (kita) te ovu vrstu iz Omira: 
Kojpot če xpgmrijpac šmesrelavro moroio. Il. I. 470. 
4) čim a) erfiillen: 
Oni mloge ljude obratiše 
Svetom virom kad ih nafkitiše. Em. Pavić. 
b) diberfitllen n. p. nakićena sam dčtcom (reich gejegnet). e) reich bejeben, 
idbunuiđen, aunipuben n. p. nakitilo crkvu cvčtjem, svilom, srebrom i vo- 
štanom svčćom; ili: nakitila sinčića koječim, kao da će sad pred cara. 
v. r. nakititi se 1) fi) zablreidh verjammeln n. p. nakitilo se ljudij 
oko njega kao oko čuda kakva. Ličani. 2) se comere; jid idhmiien. 
Vuk (fi auipugen, eig. vieleš anije&en) n. p. nakitila se kao dodola; 
ili: nakitila se ne bi li se komu svikla. 3) čega n. p. vina, rakije; se 
coiffer; jih beranjehen (reidhlidh gu fičh nehmemn): 
Kad se hladni vina nakitiše. Nar. pčs. Srb. 
Pa sedoše rujno piti vino, 
Kad se Niko nakitio piva (beš Setrćint8). N. p. Bos. 
okititi v. a. 1) reidblih ausjtatten, jegnen (idhmiiđen Vuk) n. p. jedna 
jabuka (drvo) kako ju je bog okitio, tako je i danas pod snčgom 
(rekao Drežničanin, kad velik snče zapao u oči vsih svetih, a ja- 
buke se još ne obrale). 
2) čim veidblich bejtrenen: 
Čula jesam, mili, da se na put spravljaš 
Da bim znala, mili, kojimi ćeš puti, 
One bi ti pute vse svilom preplela, 
Vse svilom preplela, ružom obkitila. N. p. Ugr. Hrv. 
3) komu (n. p. knjigu) voll bejereiben n. p. okitio mu knjigu te ju 
onaj dugo i dugo učio dok ju proučio. 
razkititi v. a. 1) n. p. kosu, die Saare, die Srijur untereinander bringem, 
verderben. 2) n. p. knjigu (štampanu ili pisanu) n. p. ta mu je knjiga 
uvčk razkićena (ftebt immer offen) ili: vsa mi je pisma razkitio (dure 
it&bert). Slavonci. 
v. r. razkotiti se \ih augameigen, aušditen n. p. visok dub na vse 
se strane razkitio. trop. ih vergtweigen, verjdhtmwigern n. p. trgovačka 
ili plemenita kuća po svoj se zemlji razkitila (t. j. zemalj nakupila, 
u rod i veliko poznanstvo i kumstvo s kim došla) itd. 
skititi v. a. sastaviti a) n. p. dva kraja plahte ili rubca ili stol- 
njaka. b) pismo, pčsmu itd. ,Posla mi jednu prilčpu pčsancu, ski- 
ćenu od njega baš cića te prigode.“ M. Štuk (u Glasn. Dalm.). 
c) razlike stvari, ljude: 
