104 FR. KURELAC, 
Nu taj oblik, ako mu je bilo znamenovat igitur, prešao na 
ada i anda (= igitur. Belost. i Jambr.): 
Ada jeste, drago cvitje 
Vimdar srićno k6 magnutje, 
Al ja tužan, odkad rodih, 
Nit hip sriće ne nahodih. Kn. Frankapan. 
Srićan ada moram se nazvati, 
Kad mi ljubav sujeno vživati. Isti. 
Smilovanje ada pokorno zazivam, 
Srdce moje tv&mu na vik izručivam. Isti. 
Anda vu morje vre vekivečno 
Jedno nam leto kapnulo srečno. Stros. 
Nu mi je napomenut još i druge čestice, kojimi se ergo za- 
mčnjivao. Najprvo česticu mu: 
Molim te nu zatoj, gospodje od gospoj, 
Ljuveni da trud moj obratiš u pokoj. Menčetić. 
Zlatima strilama i s lukom napetim 
Poći ću nu hrlo sad ja protivu tim (zaručnikom). = Gj. Držić. 
Prčdjimo na česticu /i: 
Kamo lipe oči? kamo njih ljubeznost? 
Tak /ć v kratkom hipu pogubihu svitlost? Kn. Frankapan. 
Tu /i vraćaš ti zahvalnost 
Službo moje poniznosti? 
Obećana ta / je vernost 
Cistoj mojoj ljubeznosti? Isti. 
U kdčkojih pčsnikov i deh može zamčniti igitur ili er go, 
ako mu i jest obično drugi znamen: 
Deh (nun) smrti! kdč si ? prid, dodji me umorit, 
Da veće ne živu, deh (alfo) prospi mć kosti, Gj. Držić. 
Pria v tebi živih, sad bolestnu vidim, 
AT kako prez duše i srdea ja živim. 
Stvoritelju svita! deh daj joj pomoći 
Telu m6mu živit prez duše ni moći. Kn. Frankapan. 
Kdčkad taj deh u našega nesretnoga kneza nije ergo == aljo, 
nego odgovara današnjemu fa, koje se na Nčm. jeziku cčpa na 
Den i dod). Rad sam oboje posvčdočit: 
Deh (denn) more biti kaj vridnijega 
Zaveza ljub(v)e tvrdijega 
Nego srdčeno objeti 
Kušac podat i prijeti ? Isti. 
