116 FR. KURELAC. 
ima je u vsih Romanskih jezicih: Španj. i Provenc. cargar, 
Portug. carregar, Franc. charger. Samostavno: Vlaš. ca. 
rico, Španj. cargo, Provenc. kark; te se nahode kdčkud 
ote rčči i na ženskom spolu: Vlaš. carica, Španj. i Provenc. 
carga, Franc. charge. 
Na jeziku Vlaškom caricare ima još i ovaj znamen: prš- 
tovariti, prenaprtiti, te s toga caricatura rugamet, pršnaprt. 
V. Diez Etym. Wščrterb. Da je Zrcati starosčdilac u pomorskih 
stranah, tomu je svčdok i naš najstariji pčsnik Dubrovački: 
I kada se nakrcate 
Suha srebra, suha zlata (kopajuć rude) 
Smrt kopate a ne znate, 
Da u tomuj nč vam plate. Vetranić. 
kresta cresta ober (obvrh), huhor, ćuba, kukma, greben. 
krešiti crescere rasti, napredovati, uspčti. 
krpeta coperta pokrivač (tanji, deblji) i stolnjak. 
kunfin confine medjaš. 
kunja cotogna malum cotoneum, pov Košovtov, kako je narandža 
uiAov Mnštx6v, praskva ili breskva (briskva) pijAov Nepowćv, a kajsija ili 
marilica pžj4oy Apuevax6v. Kučovla grad je bio k sčveru na obali otoka 
Krete ili po današnju Kandie. Grkom su daklč bile kunje (a zovemo 
ih i gunje i dunje i tunje) jabuke Kidonske, narandže jabuke Medianske, 
praskve jabuke Persianske, a marilice, kako im isto ime naslu- 
ćuje, jabuke Jermenske ili Armenianske, kako je i Rimljanom 
šipak (der. Granatapjel) bio jabuka Punička (== Fenička) ili jabuka 
grnatica malum Punicum seu granatum. I Grkom je do duše šipak 
ili sladun bio pjk2v, nu su ga u Ateni zvali 2254, u Beotii pako atžn. 
I Vlasi šipak zovu melagrano, sastavljeno od malum grana- 
tum; a mi smo rčč još i bolje stisnuli, er u nas slove mogranj = 
šipak. Dan danas šipka pitoma, čto se može jesti, ima po našoj 
Dalmacii, po zemlji Vlaškoj i po drugih stranah, koje su duboko 
k jugu doprle, nu je kisel i ogrutan, čim je onaj iz Ozie ne samo 
sučan i oslastan, nego onaj iz Japrike čak i nezrnat ili bez zrnja. 
Kod nas Hrvatov, višje Dalmacie_ gorč, šipka kao duba ili dr- 
veta i nestalo, nego se pretvorio u grmak opor i neokusljiv, sa- 
svim podivljao. Njegov cvčt nam je šipčanica (die wilde Moje) i radi 
Ičpa mu rumenoga lika u povelikoj cčni, nu ipak pomanjoj, nego 
je bio cvčt pitomoga šipka u narodov starih, ne samo divnoga mu 
rumenila radi, nego i radi svčtla listja i crvenkasta zrnja, te si ga 
