VLAŠKE REČI U JEZIKU NAŠEM. 121 
Zovu se surlice, er je narod uza njih pomislio na surlu, nčku svi- 
ralu, na surlara, svirca, i na suranje ili sviranje. Ko je rad znati 
kakve su surlice te koji tih sviral ne poznaje, toga može uputit 
naš Zadarski pčsnik, koji ljudske laži k nččemu prispodablja : 
Ni laži druga vrst ni lipša prilika 
Neg prazna tašća trst, k&m vitar surlika. Baraković. 
Tih rččij nije izmislio biskup Brajković, nego su i danas narodne 
rčči te u podpunom evčtu po primorju i na otoku Krku i dalje. 
Krčanke, uboga čeljad na tom otoku, u koje novac ne obiluje, 
slabo kupuju po gradovih ono, čto je Vlah prozvao pasta, nego 
one to same načinjaju i bez fabrike, te su tomu kao včštakinje 
i svomu proizvodu takodjer imena izdčnule, te se jedna pasta ili 
vrst makarunov zovu šuljki, drugi mišići, treća raztakače, četvrta 
tuljki (na vreteno načinjeni) itd. 
Nu odkud ime Vlaškim maceceheroni ili po izgovoru Mlčtač- 
kom macaroni? Friedrich Diez, koji u vsem, čto je Romanskih 
jezikov, odista smč svoju reći, najvolio bi tu rčč iz Grčkoga iz- 
vesti, er je našao u Hesyehiusu kdč piše: ,pazapta Bpopa ču 
Copod zat akotrov (blažena hrana ječmeni opah ili ječmena kaša na 
jusi)“. To sam ja tad pravo rekao ,blaženi makaruni“. Mogu 
se prividčt blaženi, osobito Napuljcem, još i s inoga razloga, er 
Napuljac ogradiv iz dasak kućericu, bogorodicu smčstiv a žižak 
joj zapaliv, kad iz onoga tuljca, kdč mu se to blaženstvo vari, 
na dvozuboj vilici svojoj dugu i dugu surlicu iztegne, putniku 
prohodniku il bezposlenoj šetalici ovako nazdravlja: , Qui si man- 
gia bene e si paga poco“ a vsakomu je sladje, kad čto pojede 
a preplatio nije. Nu pored vsega toga, čto me nuka blažene sur- 
lice Hesychiusa pripustit i s Fridrihom Diezom Ičpo se smirit, to 
me s druge opet strane obadaju samostavno macco boblja kaša i 
glagol maccare trti gnjecati, koji se i Diezu svidio, nu se ne 
ufa bez brvna na on kraj, med maceo i macceherone skok 
mu je prevelik. Ali domišljat kako je i pun blaga jezikov i na- 
rečaj, to se on domislio Napuljskomu samostavnad maccaria; 
nu ako je ono čto i maccarella polpetta, stučka, ili je čto i 
staro-Francuzko machetire 9tegelei, trvenje, to ja mislim, da se 
ne bi smčlo puno zatezat, er u nas ima glagol, koji istoga je zna- 
mena, kojega i Vlaško macare ili amacare, st.-Franc. maquer, 
queticen ftampfen itd. i tako redom niz govore Romanske, t. j. 
imamo glagol tr te kako je iz Vlaškoga maccaria mogao 
